ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 914/2350/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. (головуючий), Васьковського О.В., Огородніка К.М.,
за участю секретаря судового засідання Громак В.О.,

учасники справи:
боржник - Приватне акціонерне товариство "Львівський електроламповий завод "Іскра",
представник боржника - Камінська С.М., адвокат (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua), 
керуючий санацією боржника арбітражний керуючий Онушканич Я.В. - не з`явився,
кредитор - Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України,
представник кредитора - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua) касаційну скаргу
Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України 
на ухвалу Господарського суду Львівської області 
від 28.10.2025
у складі судді: Морозюк А.Я.
та постанову Західного апеляційного господарського суду
від 29.01.2026 
у складі колегії суддів: Матущака О.І. (головуючий), Кравчук Н.М., Скрипчук О.С.,

у справі за заявою
Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівський завод Рема"
до Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра"
про банкрутство,
ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст руху справи

1. Господарський суд Львівської області ухвалою від 03.01.2019 відкрив провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" (далі - ПрАТ «Львівський електроламповий завод "Іскра", боржник).
Визнав вимоги кредитора - ТОВ "Львівський завод РЕМА" в розмірі 2 222 782, 11 грн та в розмірі 2 346 656, 49 грн (штраф та пеня, які не враховуються як підстава для відкриття провадження у справі про банкрутство).
Ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника»;
ввів процедуру розпорядження майном ПрАТ «Львівський електроламповий завод "Іскра";
розпорядником майна боржника призначив арбітражного керуючого Онушканича Ярослава Васильовича.

2. Ухвалою від 27.02.2024 суд визначив розмір та перелік визнаних судом вимог кредиторів на загальну суму 2 692 605 312, 24 грн, що підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра".

3. Господарський суд Львівської області ухвалою від 17.10.2024, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2025, процедуру розпорядження майном ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" та повноваження розпорядника майна - арбітражного керуючого Онушканича Я.В. припинив, затвердив план санації боржника в редакції, схваленій зборами кредиторів 12.09.2024, ввів процедуру санації боржника; керуючим санацією у справі призначив арбітражного керуючого Онушканича Я.В..

4. 10.07.2025 від Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України через систему "Електронний суд" надійшла заява про грошові вимоги до боржника на суму 140 844, 80 грн.

5. На підтвердження грошових вимог заявник додав до заяви наказ Господарського суду Львівської області від 28.11.2016, виданий на примусове ПАТ "Іскра" в дохід Державного бюджету України нараховані згідно з рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 № 101 штраф у розмірі 68 000, 00 грн та пеню у розмірі 68 000, 00 грн. Стягувач: Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції 

6. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.10.2025 вимоги Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в розмірі 140 844, 80 грн відхилено.

7. Суд першої інстанції вказав на те, що до спірних правовідносин у цій справі підлягають застосуванню норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі Закон). Заявлені Західним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України грошові вимоги є конкурсними та виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство. Водночас, зазначеним Законом встановлено обов`язок конкурсних кредиторів подати заяву з вимогами до боржника у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження, при цьому такий строк є граничним і не підлягає поновленню. Оскільки заявником цей строк пропущено, а на час розгляду справи боржник перебуває у процедурі санації, яка не передбачає можливості задоволення прострочених конкурсних вимог, суд дійшов висновку про відхилення заявлених грошових вимог.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 

8. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 апеляційну скаргу Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишено без задоволення, оскаржувану ухвалу Господарського Львівської області від 28.10.2025 у справі №914/2350/18 - без змін.

9. Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, апеляційний господарський суд вказав на те, що з огляду на перебування боржника у процедурі санації, яка введена відповідно до положень КУзПБ, застосуванню у цьому випадку підлягають норми КУзПБ, приписи якого не передбачають механізму погашення прострочених вимог в шосту чергу ліквідаційної процедури, як це передбачалось частиною 4 статті 23 згаданого Закону.
Короткий зміст вимог касаційних скарг

10. Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.10.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 у справі № 914/2350/18, з вимогою ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Відділення про визнання грошових вимог до ПАТ "ЛЕЗ Іскра". 

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

11. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 914/2350/18 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.04.2026.
12. Ухвалою Верховного Суду від 20.05.2026 поновлено Антимонопольному комітету України строк на касаційне оскарження.
Відкрито касаційне провадження у справі № 914/2350/18 за касаційною скаргою Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.10.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.01.2026.Датою проведення судового засідання визначено 23.06.2026.
13. Ухвалою Верховного Суду від 18.06.2026 ухвалено проведення судового засідання в режимі відеоконференції здійснити за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.

14. В судовому засіданні 23.06.2026 представниця ПрАТ "ЛЕЗ "Іскра" (в режимі відеоконференції) проти вимог та доводів скаржника заперечила з підстав наведених у Відзиві, просила Суд ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.10.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 у справі № 914/2350/18 залишити без змін.

15. Інші учасники провадження у справі, зокрема скаржник, у судове засідання повноважених представників не направили.
Про дату, час та місце розгляду касаційної скарги учасники справи були повідомлені належним чином.
Оскільки, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю повноважних представників учасників судового процесу, які не з`явились. 

16. Верховний Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання (23.06.2026) від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 23.06.2026. Були відсутні і ніші обставини, що унеможливлювали розгляд справи у судовому засіданні 23.06.2026.

17. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 27.04.2026 № 342/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 28.04.2026 №4857-IX), Верховний Суд розглядає справу № 914/2350/18 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника
(Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України)

18. В обґрунтування підстав касаційного оскарження заявник зазначає, про неправильне застосування апеляційним судом статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", пункт 4 "Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу України з процедур банкрутства, статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, статей 13, 58 Конституції України та порушення норм процесуального права (статті 73, 76-77, 86, 236-238, 269 ГПК України); 

неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування статті 86 ГПК України, щодо застосування норми права статті 45 КУзПБ, щодо застосування пункту 4 "Прикінцевих та перехідних положень" Кодексу України з процедур банкрутства та статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства в частині належного забезпечення прав усіх без винятку кредиторів у справах про банкрутство, внаслідок чого погіршується "бізнес-клімат" та окремим суб`єктам господарювання або групам суб`єктів господарювання створюються несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності;

відсутній висновок Верховного Суду в подібних правовідносинах щодо застосування статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (діяв на момент порушення справи про банкрутство боржника), в частині належного забезпечення прав усіх без винятку кредиторів у справах про банкрутство, порушених до вступу в дію Кодексу України з процедур банкрутства, процедура санації в яких була призначена вже після вступу в дію Кодексу України з процедур банкрутства;

відсутній висновок Верховного Суду в подібних правовідносинах щодо застосування статті 13 Конституції України щодо того, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки в частині захисту прав кредиторів, внаслідок яких окремим суб`єктам господарювання або групам суб`єктів господарювання створюються несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності;

відсутній висновок Верховного Суду в подібних правовідносинах щодо застосування статті 58 Конституції України в контексті того, що будь-які зміни законодавства у сфері банкрутства (відновлення платоспроможності боржників), які приймаються державою у вигляді нормативно-правових актів, повинні мати зворотну дію у часі, якщо вони покращують становище кредиторів та покращують захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. 

Доводи боржника
(ПрАТ "ЛЕЗ "Іскра")

19. Боржник доводить:

Провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" відкрито ухвалою суду від 03.01.2019 на підставі статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а Скаржником подана заява з кредиторськими вимогами лише 09.07.2025, тобто з пропуском встановленого строку більше ніж 6 років, відтак вищезгадані вимоги конкурсного кредитора на момент подання заяви є погашеними відповідно до статті 14 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

20. Відповідно до вимог статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

21. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

22. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

23. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції 

24. Предметом касаційного розгляду у цій справі є питання правомірності відхилення грошових вимог Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України в сумі 140 844, 80 грн.

25. У статті 42 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом.

26. Відповідно до статті 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" АМКУ є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

27. До основних завдань АМКУ належить здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітету України").

28. У частині першій статті 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" унормовано, що АМКУ здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України № 2210-III, "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про державну допомогу суб`єктам господарювання", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів, а щодо розгляду та вирішення справ про надання дозволів та висновків на узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання - також з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".

29. Закон України "Про захист економічної конкуренції" визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

30. За змістом статей 51, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" притягнення до відповідальності суб`єктів господарювання за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, шляхом накладення штрафу, належить до виключної компетенції АМКУ.

31. У цій справі, грошові вимоги Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України ґрунтуються, зокрема, на рішенні адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 № 101 у справі №1-02-135/2012 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", рішенні Господарського суду Львівської області від 14.11.2016 у справі №914/2401/16 (набрало законної сили 28.11.2016), за яким стягнуто з ПАТ "Іскра" в дохід Державного бюджету України нараховані згідно з рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 № 101 штраф у розмірі 68 000, 00 грн та пеню у розмірі 68 000, 00 грн.

32. Провадження у справі 914/2350/18 відкрито Господарським судом Львівської області ухвалою від 03.01.2019, на підставі статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
33. Суди попередніх інстанцій встановили, що грошові вимоги Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України виникли в 2016 році, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" (03.01.2019), відтак є конкурсними, що виникли під час дії Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

34. З заявою про грошові вимоги до боржника на суму 140 844, 80 грн. Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулося до суду у цій справі 10.07.2025.

35. Відхиляючи грошові вимоги Комітету, суди вказали на те, що заявлені Західним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України грошові вимоги є конкурсними та виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство. Водночас Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено обов`язок конкурсних кредиторів подати заяву з вимогами до боржника у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження, при цьому такий строк є граничним і не підлягає поновленню. Заявником цей строк пропущено, а на час розгляду справи боржник перебуває у процедурі санації, яка не передбачає можливості задоволення прострочених конкурсних вимог.

36. Суди дійшли висновків, що оскільки станом на дату відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" та на час виникнення грошового зобов`язання перед Антимонопольним комітетом, діяв Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", то застосуванню підлягають положення саме Закону, а не КУзПБ як зазначає апелянт.

37. При цьому, сиди врахували висновок Верховного Суду у постанові від 28.07.2020 у справі №Б8/129-11, що суд не може застосовувати зміни у законодавстві про банкрутство з метою захисту прав кредитора на користь останнього у випадку, якщо на час звернення до суду відповідне право вже було втрачене кредитором в силу закону. 

38. Колегія суддів не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

39. 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства, відповідно до пункту 2 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

40. Отже, на дату звернення Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України із заявою з грошовими вимогами до боржника Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" втратив чинність у зв`язку з введенням в дію з 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства (пункт 2 Прикінцевих та перехідних положень названого Кодексу).

41. Пунктом 4 Розділу "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Кодексу визначено установити, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

42. Тобто, перехід від регулювання передбаченого Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до регулювання передбаченого Кодексом України з процедур банкрутства здійснюється негайно (безпосередня дія як спосіб дії в часі нормативно-правових актів) шляхом здійснення подальшого розгляду справи про банкрутство відповідно до положень Кодексу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 924/159/14, від 11.08.2020 у справі № 904/3457/19. 

43. Верховний Суд зауважує, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 

44. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

45. Відповідно до частин першої - третьої статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

46. Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про застосування у даному випадку до розгляду заяви Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України з грошовими вимогами положень саме Кодексу України з процедур банкрутства.

47. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 27.08.2020 у справі №904/4928/17.

48. У вказаній постанові Суд виснував: "…у даному випадку, не має місце зворотня дія норм Кодексу України з процедур банкрутства у часі, оскільки судом застосовані ці норми виключно до окремої процесуальної дії - звернення з заявою до суду із грошовими вимогами.". 

49. Відповідно до частини четвертої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

50. Верховний Суд зауважує, що на відміну від положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції з 19.01.2013), Кодекс України з процедур банкрутства не визначає наслідком пропуску встановленого строку на заявлення конкурсних кредиторських вимог віднесення їх до шостої черги задоволення, а лише позбавляє таких кредиторів права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

51. Водночас, судами попередніх інстанцій, під час розгляду заяви Комітету, були враховані висновки Верховного Суду, зокрема у постанові від 28.07.2020 у справі №Б8/129-11, щодо застосування норм статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" №2343-XII в редакції чинній до 19.01.2013 та статті 23 Закону у редакції з 19.01.2013.
52. Юридичний аналіз приписів частин 1, 2 статті 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції до 19.01.2013, дозволяє зробити висновок про те, що конкурсний кредитор, який пропустив 30-денний строк на заявлення своїх вимог у справі про банкрутство втрачає таке право, оскільки такий строк є пресічним та в силу зазначеної норми закону припиняє існування грошового зобов`язання, за яким може бути заявлена така грошова вимога. 

53. Відтак, звернення особи із заявою про визнання вимог конкурсного кредитора до боржника, які є погашеними в силу статті 14 Закону про банкрутство у редакції до 19.01.2013, що підлягав застосуванню та був чинний у період часу, коли заявник мав вчинити процесуальні дії по заявленню до боржника вимог конкурсного кредитора, не є обґрунтованим, оскільки матиме наслідком визнання і включення до реєстру вже погашених вимог кредитора, а відтак порушення прав боржника та інших кредиторів. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2020 у справі № Б8/129-11, від 06.04.2021 у справі № 10/47-08.

54. Враховуючи обставини цієї справи, означені висновки Верховного Суду не є релевантними до даної справи.
55. Поряд з цим, слід зауважити, що приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (частина 4 ст. 23) мають інші наслідки щодо осіб, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, та не передбачають категоричного припинення існування грошового зобов`язання, як погашеного, що було передбачено приписами статті 14 Закону про банкрутство у редакції до 19.01.2013.

56. У цій справі № 914/2350/18 правове регулювання заявлених після встановленого строку вимог регулюється положеннями Кодексу України з процедур з банкрутства, що свідчить про неподібність правовідносин у наведених справах.

57. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 

58. Оскаржувані судові рішення наведеним вимогам не відповідають.

59. Ураховуючи викладене, рішення судів попередніх інстанцій не можуть вважатися законними та обґрунтованими, оскільки вони ухвалені за умови неповного встановлення обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому вони підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки в силу приписів ст. 300 ГПК України касаційна інстанція обмежена у праві встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні, або додатково перевіряти докази, усунення наведених порушень неможливе на стадії касаційного розгляду. 

Висновки за результатами касаційного провадження

60. Поряд з цим, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

61. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 2 частини першої статті 308, статтею 310 ГПК України, касаційна скарга Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України підлягає частковому задоволенню, а прийняті у справі рішення судів попередніх інстанцій - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

62. Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, оцінити правомірність вимог заявника, надати належну оцінку всім доводам учасників справи із належним обґрунтуванням прийняття або неприйняття відповідних доводів і доказів, а отже, і встановити обставини щодо наявності або, навпаки, відсутності підстав для визнання грошових вимог заявника із застосуванням приписів Кодексу України з процедур банкрутства у відповідній редакції. 

Щодо судових витрат

63. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України - задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 28.10.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 у справі №914/2350/18 - скасувати.

3. Справу № 914/2350/18 (щодо кредиторських вимог Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України) передати на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік