ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

24 квітня 2026 року 	Справа № 160/1440/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправним та скасування пункту наказу,
ВСТАНОВИВ:
22.01.2026 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 22.07.2025 року №6469.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив службу в військовій частині НОМЕР_1 . На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4968 від 21.05.2025 року «Про призначення службового розслідування щодо нестачі військового майна», наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 червня 2025 року «Про продовження терміну проведення службового розслідування щодо нестачі військового майна» та на підставі рапорту молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , командира взводу безпілотних авіаційних комплексів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 21 травня 2025 року за вихідним №1938 офіцером штабу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 було проведено службове розслідування з метою встановлення причин та умов нестачі військового майна взводу безпілотних авіаційних комплексів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( з основної діяльності) від 22.07.2025 №669 «Про результати службового розслідування» було визначено: у відповідності до статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності солдата ОСОБА_1 , за шкоду, завдану державі в розмірі 835 987 гривень 00 копійок (вісімсот тридцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривен нуль копійок). Про існування Наказу №6469 позивач дізнався 01 листопада 2025 від посадових осіб військової частини де позивач наразі проходить службу, оскільки до військової частини надійшли документи про стягнення з позивача коштів, та які були повернуті у зв`язку з невірним оформленням. Позивач вказав, що акту службового розслідування та додатків до нього позивачу надано не було. Позивач не погоджується з прийнятим рішенням посадовими особами військової частини НОМЕР_1 , а факт перешкоджання отримання матеріалів службового розслідування за якими встановлено вину позивача свідчить про порушення порядку проведення службового розслідування. З огляду на вказане позивач просив задовольнити позовні вимоги.
27.01.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
13.02.2026 року від військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що відповідач при винесенні спірного наказу діяв у відповідності та в межах чинного законодавства та позивач за час проходження служби у відповідача не скористався своїм правом на ознайомлення з матеріалами службового розслідування, натомість вимагав у відповідача надання документів, що містять документацію з обмеженим доступом. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
24.04.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду справи.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 є учасником бойових дій.
ОСОБА_1 з 24.10.2024 по 14.07.2025 року проходив службу в військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується записами у військовому квитку, сканкопією обліково-послужної картки.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.10.2023 №305 позивач був зарахований до списків особового складу військової частини.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4968 від 21.05.2025 року «Про призначення службового розслідування щодо нестачі військового майна», наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 червня 2025 року «Про продовження терміну проведення службового розслідування щодо нестачі військового майна» та на підставі рапорту молодшого лейтенанта ОСОБА_2 , командира взводу безпілотних авіаційних комплексів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 від 21 травня 2025 року за вихідним №1938 офіцером штабу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 було проведено службове розслідування з метою встановлення причин та умов нестачі військового майна взводу безпілотних авіаційних комплексів 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( з основної діяльності) від 22.07.2025 №669 «Про результати службового розслідування» було у відповідності до статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» притягнути до повної матеріальної відповідальності солдата ОСОБА_1 , за шкоду, завдану державі в розмірі 835 987 гривень 00 копійок (вісімсот тридцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривен нуль копійок). Начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 на виконання вимог «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого наказом Міністерства оборони від 07 червня 2018 року №260 та статті 13 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» згідно цього наказу занести до книги нестач військової частини НОМЕР_1 вартість шкоди, завданої державі в розмірі 835 987 гривень 00 копійок (вісімсот тридцять п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім гривень нуль копійок) стосовно солдата ОСОБА_1 .
14 липня 2025 року, ОСОБА_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №203 від 14 липня 2025 року був переведений до військової частини НОМЕР_3 .
18.11.2025 року позивач надіслав звернення до командира військової частини НОМЕР_1 з метою надати копії матеріалів службового розслідування ( наказ на призначення, акт службового розслідування, додатки до акту службового розслідування), надати всі копії наказів на призначення мене на посади за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , надати копію наказу про призначення мене матеріально-відповідальною особою ( з відміткою про ознайомлення мене з наказом), в разі наявності такого.
03.12.2025 року військова частина НОМЕР_1 надала відповідь на запит і вказала що копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22 липня 2025 року №6469 направлена військовою частиною НОМЕР_1 на адресу військової частини НОМЕР_3 . Також щодо акту службового розслідування вказали що документи які містять конфіденційну інформацію або документи що призначені для службового користування заборонено надсилати на особисті адреси громадян.
Вважаючи таку відмову протиправною, 08.12.2025 року позивач звернувся Військової частини НОМЕР_4 (оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 »), безпосередньо якому підпорядковується військова частина НОМЕР_1 з проханням встановити контроль над наданням відповіді на звернення від 15.11.2025 року.
30.12.2025 року позивачу надійшов лист від військової частини НОМЕР_1 де було зазначено що в матеріалах службового розслідування призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21 травня 2025 року «Про призначення службового розслідування щодо нестачі військового майна» міститься інформація стосовно інших військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , тому ця інформація вважається конфіденційною і не можуть надати копії всіх матеріалів.
Позивач вважає пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 22.07.2025 року №6469 проти правним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Порядку № 608 слідує, що особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Крім того, відповідно до пункту 3 розділу V Порядку № 608, в описовій частині акту службового розслідування зазначаються заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Суд зазначає, що пояснення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, є однією з важливих гарантій об`єктивного службового розслідування та захисту законних прав й інтересів особи від безпідставного застосування стягнення та інших негативних наслідків.
Аналогічні висновки зазначені у пункті 47 Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі №815/1062/17, щодо скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця ЗСУ.
У взаємозв`язку з зазначеними нормами також знаходяться порушення положень Порядку № 608, відповідно до яких: особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення; посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань; особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.
Окрім того суд зазначає, що у разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Разом з тим, судом встановлено, що суб`єктом проведення службового розслідування було надано можливість реалізувати право надати пояснення іншим особам, щодо дій яких проводилось розслідування, що свідчить про однобічність прийнятого рішення, без дотримання принципу рівності перед законом.
З матеріалів службового розслідування вбачається, що позивачем були надані письмові пояснення від 05.06.2025 року по суті проведеного службового розслідування, що свідчить про обізнаність позивача про проведення такого службового розслідування.
Оспорюваний наказ постановлений з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, що відповідає основним засадам адміністративного судочинства викладених у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, з наявних в матеріалах справи службового розслідування, судом не встановлено порушення порядку та строків проведення службового розслідування та не встановлено порушень процедури чи прийняття відповідних рішень чи відбирання пояснень при призначенні та проведенні службового розслідування.
При цьому, позивач єдиною підставою на обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому не було вручено акт службового розслідування.
На звернення ОСОБА_1 військовою частиною НОМЕР_1 було надано оскаржуваний наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» від 22.07.2025 року №6469.
Крім того, відповідно п. 3 Розділу 6 Порядку проведення службового розслідування, затвердженим наказом МОУ від 21.11.2017 №608 завірена копія акту службового розслідування не надається: «за умови, що вини не містять інформації з обмеженим доступом».
Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено:
Публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Стаття шоста цього закону обмежує доступ до таємної та службової інформації в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності держави, коли розголошення такої інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам.
До таємної віднесено інформацію, яка, зокрема містить державну таємницю.
Службовою визнається інформація що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки; зібрана у сфері оборони країни.
Згідно ст. 1 Закону України «Про державну таємницю» державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою;
Відповідно до абз. 1 ч.1 ст. 8 Закону України «Про державну таємницю» до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься інформація:
1) у сфері оборони:
про зміст стратегічних і оперативних планів та інших документів бойового управління, підготовку та проведення військових операцій, стратегічне та мобілізаційне розгортання військ, а також про інші найважливіші показники, які характеризують організацію, чисельність, дислокацію, бойову і мобілізаційну готовність, бойову та іншу військову підготовку, озброєння та матеріально-технічне забезпечення Збройних Сил України та інших військових формувань.
Крім того, відповідно до п.8 розділу III, п.З розділу 6 Наказу Міністра оборони України №608 від 21.11.2017 року «Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України» особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.
Примірники акту службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління.
Зазначена норма вказує на те, що акт службового розслідування є внутрішньовідомчим документом та використовується лише для забезпечення діяльності ЗС України.
До того ж, у відповідності до п.4 ч.1, п.3 ч.3 ст.10 ЗУ «Про доступ до публічної інформації» кожна особа має право на ознайомлення за рішенням суду з інформацією про інших осіб, якщо це необхідно для реалізації та захисту прав та законних інтересів.
Розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов`язані: вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб.
Відповідач зазначив, що вищезазначені документи містять інформацію з обмеженим доступом і не можуть бути надані позивачу в межах чинного законодавства, при цьому позивач, за час проходження служби у відповідача, у встановленому законом порядку не скористався своїм правом на ознайомлення із матеріалами службового розслідування, натомість вимагав від відповідача надання копій матеріалів службового розслідування що містять документацію із обмеженим доступом. Наведене підтверджується і текстом його звернень на адресу відповідача.
Також, відповідачем зазначено та не заперечується позивачем військовою частиною НОМЕР_5 від 09.10.2025 за вих№15682 на адресу військової частини НОМЕР_3 , де на теперішній час проходить військову службу позивач, направлено матеріали службового розслідування за даним фактом для забезпечення притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності. 
Таким чином, ОСОБА_1 мав можливість звернутися до командування військової частини НОМЕР_3 для ознайомлення із вказаними документами у встановлену законом порядку.
Враховуючи вищевикладене та те, що відповідачем було встановлено порушення встановлені під час проведення перевірки, відповідно чого було призначено службове розслідування, яке проведено відповідачем у відповідності норм чинного законодавства та з огляду на вищевказані норми та положення щодо посадових обов`язків позивач, суд дійшов висновку, що спірний наказ є правомірним, а тому відсутні підстави для задоволення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання протиправним та скасування пункту наказу – відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв