ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/4005/25 Головуючий у 1-й інстанції: Тихоненко О.М.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Черпака Ю.К.,
суддів Кобаля М.І., Штульман І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року, ухвалене в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2025 рокук ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 14 жовтня 2024 року щодо не зарахування стажу роботи ОСОБА_1 у колгоспі "Краса Херсонщини" за період з 13.02.1991 по 01.03.1993 рік;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати стаж роботи ОСОБА_1 відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 17 березня 1982 року у колгоспі " Краса Херсонщини" із 13.02. 1991 року по 01.03 1993 року та зробити перерахунок пенсії за віком із 14 жовтня 2024 року відповідно до наявного стажу більше 35 років.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки неналежне ведення документації не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в колгоспі «Краса Херсонщини» з 13.02.1991 по 01.03.1993 та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 14.10.2024 з урахуванням раніше виплачених сум.
В решті позову відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд дійшов висновку, що період роботи з 13.02.1991 по 01.03.1993 в колгоспі «Краса Херсонщини», який не був зарахований до стажу позивача, підтверджуються записами його трудової книжки. Пославшись на правові позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд зазначив, що відсутність інших документів або неточності в документах на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу, а дії відповідача щодо відмови в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом. Відповідач не приймав рішення за зверненням позивача, а лише листом повідомив про результат його розгляду, тому в цій частині відмовив у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області просить скасувати рішення суду першої інстанції як незаконне, прийняте без належного з`ясування дійсних обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що у спірний період законодавець передбачав можливість зарахування роботи в колгоспі до страхового стажу не безумовно, а в прямій залежності від встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. При цьому будь-які дані про відпрацьовану кількість вихододнів та встановлений мінімум у трудовій книжці позивача відсутні.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Апеляційний розгляд справи відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних доказів.
Згідно з частинами першою та другою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів вирішено продовжити на розумний строк її апеляційний розгляд.
Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 10.07.2019 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач 16.09.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи за спірний період в колгоспі.
Листом від 14.10.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило, що за документами електронної пенсійної справи до страхового стажу не зараховано період роботи позивача з 13.02.1991 по 01.03.1993 в колгоспі "Краса Херсонщини", оскільки відсутні документи про встановлений та вироблений мінімум трудової участі. 
Не погодившись з відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступні норми чинного законодавства та фактичні обставини справи.
Згідно з частинами 2, 3 і 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон № 1058-IV набрав чинності з 01 січня 2004 року. До вказаної дати порядок обчислення стажу визначався Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).
Статтею 56 Закону № 1788-XII (в редакції у спірний період) було передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також за статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
На час первинного заповнення трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 17 березня 1982 року та у спірний період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974р. № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985р. №252).
Пунктом 1.1 Інструкції № 162 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців.
У подальшому наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 за № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників, приписами пункту 1.1 якої передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
За приписами пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Водночас, порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 (далі - Основні положення № 310).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних положень № 310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних положень № 310).
Згідно з пунктом 6 Основних положень № 310 всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
У зв`язку з наведеними нормами права правильним є висновок суду першої інстанціїї, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.
Згідно із записами № 2-№ 8 в трудовій книжці позивача він з 02 вересня 1982 року почав працювати в господарстві «Краса Херсонщини», назва якого пізніше неодноразово змінювалася. До 12 лютого 1991 року воно мало організаційно-правову форму агроторгового підприємства, з 12.02.1991р. агроторгової фірми-колгоспу, з 02.03.1993р. колективного сільськогосподарського підприємства - з однойменними назвами «Краса Херсонщини». У записі за № 9 про роботу в АТП «Краса Херсонщини» у спірний період зазначено, що ОСОБА_1 прийнятий у члени колгоспу. 
У трудовій книжці позивача відсутній запис про невиконання річного мінімуму трудової участі в громадському господарстві, як то визначено пунктом 5 Основних положень № 310).
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що вказаний запис у повній мірі підтверджує роботу позивача з 13.021.1991 по 01.03.1993, а тому цей період підлягає зарахуванню до його страхового стажу.
Оскільки суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, то колегія суддів згідно із статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги залишає її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.

Судді: Кобаль М.І.

Штульман І.В.