Справа № 481/439/26 
Провадж.№ 2/481/441/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року м. Новий Буг
Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Васильченко-Дрига Н.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовною заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Мохир Ярослава Вікторовича до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
07.04.2026 року представником позивача ТОВ «Споживчий центр» Мохир Я.В. сформовано в системі "Електронний суд" позовну заяву та подано до суду позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №11.07.2025-100002592 від 11.07.2025 у розмірі 14430,00 грн., та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 11 липня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою був укладений кредитний договір №11.07.2025-100002592. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачці кредит у розмірі 5000,00 грн з загальним строком користування коштами протягом 189 днів з дня надання, дата повернення кредиту – 15.01.2026, а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,0 % за кожен день користування коштами протягом перших 5 чергових періодів, у розмірі 0,5 % за кожен день користування коштами протягом чергових періодів, комісію за надання кредиту в розмірі 9% від суми кредиту, комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 70,00 грн. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 14430,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 5000,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 6160,00 грн, комісія за надання кредиту – 70,00 грн., додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 700,00 грн., неустойка в розмірі 2500,00 грн.
Ухвалою судді від 08 квітня 2026 року справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи з повідомленням.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін з повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у справі не надходили.
10.04.2026 року відповідачка ОСОБА_1 направила на адресу суду відзив, в якому повідомила, що вона не заперечує факт укладення кредитного договору. Вона не відмовляється від виконання своїх зобов`язань та визнає необхідність погашення заборгованості, однак у зв`язку з матеріальним становищем та життєвими обставинами просила розстрочити виконання рішення суду. На підтвердження вищезазначеного надала копію свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_1 від 14.02.2025 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , висновок консультанта ортопеда-травматолога стосовно ОСОБА_3 , відомості з реєстру фізичних осіб-платників про суми виплачених доходів та утриманих податків відповідь на запит у електронному вигляді від 09.04.2026.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Суд встановив, що 11 липня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою був укладений кредитний договір №11.07.2025-100002592. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачці кредит у розмірі 5000,00 грн. з загальним строком користування коштами протягом 189 днів з дня надання, дата повернення кредиту – 15.01.2026, а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1,0 % за кожен день користування коштами протягом перших 5 чергових періодів, у розмірі 0,5 % за кожен день користування коштами протягом чергових періодів, комісію за надання кредиту в розмірі 9% від суми кредиту, комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 70,00 грн.
Згідно ч. 1 ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Ч. 1 ст.627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Вищевказаний договір був укладений з дотриманням вимог щодо укладення електронних правочинів, передбачених ч.ч. 1-3 ст.207, ч. 1 ст.1054, ч. 1 ст.1055 ЦК України, ст.ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію», який містить усю інформацію та умови, що є необхідними для даного виду договорів, складений в передбаченій законом формі, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст.611,612,623-625,1049,1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема, повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість відповідача становить 14430,00 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 5000,00 грн, заборгованість за процентами в розмірі 6160,00 грн, комісія за надання кредиту – 70,00 грн., додаткова комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 700,00 грн., неустойка в розмірі 2500,00 грн.
Проте суд не повністю погоджується з таким розрахунком, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлені строки (терміни) виконання зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобов`язання, сплата неустойки, що передбачено ст.ст. 549, 611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості.
На підставі вказаного та керуючись нормами діючого законодавства, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості, яка складається із тіла кредиту 5000,00 грн; процентів 6160,00 грн., комісії (пов`язаної з наданням кредиту) 70,00 грн.; додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 700,00 грн., що в загальному розмірі становить 11930,00 грн.
Разом із тим, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Цим пунктом також установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Приймаючи до уваги те, що заборгованість за неустойкою (штраф, пеня) в сумі 2500,00 грн. нарахована відповідачу у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2500,00 грн. неустойки задоволенню не підлягає.
Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №11.07.2025-100002592 від 11.07.2025 р., у розмірі 11930,00 грн., з яких: тіло кредиту 5000,00 грн; проценти 6160,00 грн., комісія (пов`язана з наданням кредиту) 70,00 грн.; додаткова комісія (за обслуговування кредитної заборгованості) 700,00 грн.
Вирішуючи питання розстрочення судового рішення суд виходить із наступного.
Згідно п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України вбачається, що у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про, зокрема, надання відстрочення або розстрочення виконання рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Крім того, ч. 1, 3, 4, 5 ст. 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Виходячи із системного аналізу положень ст. 265, 267, 435 ЦПК України, розстрочення виконання судового рішення можливе в межах одного року з дня його ухвалення.
Беручи до уваги заяву відповідача про розстрочення виконання рішення, враховуючи матеріальне становище відповідачки, зокрема, що на її утриманні перебуває малолітня дитина, яка потребує лікування, а також відсутність заперечень у інших учасників процесу, та з метою реального виконання рішення суду, суд вважає за необхідне розстрочити виконання рішення рівними частинами на десять місяців. Приймаючи рішення суду в частині розстрочення суми завданих збитків, суд враховує інтереси позивача та відповідача, та вважає, що таке розстрочення призведе до збалансованого захисту прав та інтересів сторін у справі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2200,00 грн. (11930,00/14430,00 х 2662,40).
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-83, 141, 259, 263-265, 274, 354, 355, 435 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №11.07.2025-100002592 від 11.07.2025 в розмірі 11930 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2200 (дві тисячі двісті) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог, відмовити.
Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду, задовольнити.
Розстрочити виконання рішення, яке набрало законної сили, про стягнення заборгованості та судового збору на шість місяців із щомісячною сплатою ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2355 (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а вразі проголошення лише вступної та резолютивної частин або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. 

Суддя Наталя ВАСИЛЬЧЕНКО-ДРИГА