Справа № 734/1527/26 	Головуючий у 1 інстанції Домашенко Ю. М. 	
Провадження № 33/4823/508/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду Гусач О.М., 
за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Лущик О. М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу захисника адвоката Лущик О. М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 665 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив місцевий суд, ОСОБА_1 , 22 березня 2026 року, о 08 год. 36 хв., на 98 км автодороги М-01 Київ – Чернігів – Нові Яриловичі у с. Кіпті керував транспортним засобом JAC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; різка зміні шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник адвокат Лущик О. М. просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити.
Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, категорично заперечує проти фактичних обставин події, викладених в постанові суду, доведеності провини ОСОБА_1 на підставі належних і допустимих доказів, які є необхідними для розгляду справи в порушення Правил дорожнього руху.
Вказує, у місцевому суду ОСОБА_1 вину не визнавав, від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не відмовлявся, перебував у службовій поїздці. За вказівкою командира мав проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння у присутності представника військової служби правопорядку, спиртних напоїв не вживав, був у службовій поїздці, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 , виконував завдання командира, зранку був оглянутий перед виїздом службовим автомобілем.
Зазначає, після того, як склали протокол, ОСОБА_1 доповів керівнику про дану подію та разом з представником ВСП прибули до лікарні, пройшов огляд на визначення стану алкогольного, про що отримав висновок та долучив до матеріалів справи.
Звертає увагу суду на те, що з переглянутого відео, долученого поліцейськими до протоколу не вбачається беззаперечної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
На переконання захисника був порушений спеціальний порядок огляду військовослужбовця ОСОБА_1 , адже проведення огляду мала б здійснювати посадова особа, уповноважена на таке проведення начальником органу управління Військової служби у Збройних силах.
Оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, для якого діє спеціальний порядок огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266 - 1 КУпАП та Порядком № 32 і дані норми закону поліцейським були грубо порушені, то всі зібрані поліцейським докази є недопустимими, оскільки отримані всупереч умовам і порядку, встановленим законом.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник адвокат Лущик О. М. підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її з викладених у ній підстав.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , аргументи захисника адвоката Лущик О. М., переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція), затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 621152 від 22 березня 2026 року, в якому викладені обставини вчинення правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування від впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; інформацією, яка розміщена на CD диску, на якому детально зафіксовано обставини, за яких було запропоновано особі пройти огляд на виявлення стану сп`яніння та причини відмови від його проходження /посилання на вказаний відеозапис міститься в протоколі/.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції, зміст якого підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та висновки місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Із переглянутих апеляційним судом відеозаписів, вбачається що транспортний засіб JAC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції. У подальшому, у ході спілкування з водієм, поліцейські повідомили, що мають підстави вважати, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння та запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу, на що водій почав комусь телефонувати. Потім відповів, що не відмовляється, однак буде чекати представника частини. Працівник поліції неодноразово пояснював ОСОБА_1 , що огляд водіїв військовослужбовців, які рухаються на дорогах загального користування здійснюється в загальному порядку. Надалі, не зважаючи на неодноразові вимоги пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі, ОСОБА_1 огляд на стан визначення алкогольного сп`яніння не пройшов. 
Згідно з відеозаписами вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а дії ОСОБА_1 були такими, що спрямовані на ухилення від проходження огляду на стан сп`яніння.
Суд першої інстанції правильно критично поставився до наданих ОСОБА_1 висновку КНП «Ніжинська центральна міська лікарня ім. Миколи Галицького» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 22.03.2026 та результату КНП «Ніжинська центральна міська лікарня ім. Миколи Галицького» токсилогічного дослідження № 531 від 03.04.2026, оскільки огляд ОСОБА_1 проведено через тривалий час (після спливу 2 годин) із моменту виникнення підстав для огляду, за відсутності поліцейського, що порушує вимоги п. 7 розділу І Інструкції, п. 9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв ознак сп`яніння, затвердженої Наказом МВС та МОЗ України №1452/735. 
Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся, не заслуговує на увагу, оскільки поведінка водія свідчить про протилежне, а саме про те, що водій ОСОБА_1 на неодноразові вимоги працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» або у медичному закладі ухилявся від його проходження. Такі дії працівником патрульної поліції правильно розцінені, як відмова водія ОСОБА_1 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, поліцейські роз`яснювали йому наслідки такої відмови.
Судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
Твердження апелянта про те, що під час розгляду даної справи судом не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і не доводять наявність в його діях складу вчинених правопорушень, повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу, а тому, огляд на стан сп`яніння повинен був проводитись у присутності відповідної особи Військової служби правопорядку не є переконливими, з огляду на те, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Доводи захисника про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію захисника слід розцінювати, як намагання уникнути його довірителем установленої законом відповідальності за скоєне.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та були підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи ОСОБА_1 , ступеня його вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.
Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення , - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Лущик О.М. залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернігівського апеляційного суду	О. М. Гусач