Новосанжарський районний суд Полтавської області

Справа № 635/2809/26
Провадження № 2/542/623/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2026 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді – Шарової-Айдаєвої О.О.,
за участю:
секретаря судового засідання – Карась В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Нові Санжари в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (надалі також – позивач, ТОВ «Діджи Фінанс») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також – відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2029152587_CARD від 19 лютого 2020 року у розмірі 41016 грн 26 коп.
Відповідно до ухвали Харківського районного суду Харківської області від 26 березня 2026 року справа за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передана на розгляд за підсудністю до Новосанжарського районного суду Полтавської області (а.с. 46).
23 квітня 2026 року цивільна справа № 635/2809/26 надійшла до Новосанжарського районного суду Полтавської області.
Після отримання відповіді на запит суду про зареєстроване місце проживання відповідача – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 50), суд своєю ухвалою 27 квітня 2026 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 51).
Ухвалою суду від 11 червня 2026 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи.

Аргументи учасників справи
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що що 19 лютого 2020 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК» (надалі також – АТ «ОТП БАНК») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2029152587_CARD.
Відповідно до умов кредитного договору, Банк надає позичальнику кредит у розмірі визначеному кредитним договором, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, визначених даним кредитним договором та додатках до нього.
АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатив заборгованість за відсотками.
У подальшому, АТ «ОТП БАНК» відступило право вимоги на користь ТОВ «Діджи Фінанс» відповідно до договору факторингу№ 21/10/22 від 21 жовтня 2022 року, в тому числі, право вимоги за кредитним договором № 2029152587_CARD від 19 лютого 2020 року.
Отже, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.
Відповідно до договору факторингу № 21/10/22 від 21 жовтня 2022 року новий кредитор набув право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2029152587_CARD від 19 лютого 2020 року в сумі 41016 грн 26 коп., із яких: 24123 грн 43 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 16892 грн 83 коп. - заборгованість за відсотками.
На даний час, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредитної заборгованості, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати.
Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 60). У прохальній частині позовної заяви просив провести розгляд справи без його участі та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 14).
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав.
Як вбачається із відповіді № 2653224 від 27 квітня 2026 року щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до довідки ВПО № 1620-7001185564 від 16 травня 2022 року (а.с. 49).
Судова повістка на 11 червня 2026 року разом із копією ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 27 квітня 2026 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, направлялись на зареєстровану адресу відповідача (відповідно до відповіді № 2653224 від 27 квітня 2026 року), однак повернулись до суду із відміткою поштового відділення від 05 травня 2026 року – «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 56-59).
З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, отже суд доходить висновку про те, що відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до змісту пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду від 27 квітня 2026 року вважається такою, що вручена відповідачу.
В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 27 квітня 2026 року суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористався.
Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Оскільки, судова повістка та копія ухвали від 27 квітня 2026 року є такими, що вручені відповідачу та враховуючи неподання ним відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів.
За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що ОСОБА_1 19 лютого 2020 року звернувся до AT «ОТП БАНК» із анкетою-заявою на отримання кредиту /опитувальний лист (а.с. 24-зі звороту).
У подальшому 19 лютого 2020 року між AT «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2029152587 (а.с. 24).
Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору банк надав позичальнику кредит на наступних умовах: загальний розмір кредиту – 10738 грн 00 коп., що складається із суми на придбання товару – 10348 грн 00 коп., суми на сплату додаткових послуг банку, а саме: послуги «СМС+Довідка» – 390 грн 00 коп. Дата остаточного повернення кредиту 19 лютого 2022 року. Також, відповідно до вказаного договору відповідачу наданий кредит у вигляді кредитної лінії.
У пункті 1.2. кредитного договору зазначено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процентна ставка у розмірі 0.01 % річних.
Згідно з підпунктом 1.3. кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів.
Відповідно до пункту 1.4. кредитного договору датою (моментом) надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позичальником кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням позичальника коштів на поточний рахунок продавця 1 на придбання товару. У разі отримання кредиту також і на оплату послуг у продавця та/або на оплату комісійної винагороди за видачу кредиту, кредит надається також шляхом перерахування банком відповідної частини кредиту на поточний рахунок продавця послуг та/або утримання банком комісійної винагороди за видачу кредиту.
Згідно з пунктом 4. кредитного договору визначено, що позичальник/клієнт заявляє, гарантує та підтверджує, що : 1.) банк надав позичальнику/клієнту в письмовій формі та повному об`ємі інформацію передбачену законодавством, що захищає права споживачів фінансових послуг; 2.) позичальника/клієнта перед укладенням кредитного договору/заяви-анкети ознайомлено з інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту/кредитної лінії із порівнянним різних пропозицій банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо укладення кредитного договору/договору; 3.) позичальник/клієнт отримав кредит/кредитну лінію на сприятливих для нього умовах; 4.) банк надав позичальнику/клієнту підписаний зі сторони банку оригінальний примірник кредитного договору/заяви-анкети зі всіма невід`ємними частинами та всіма додатками до кредитного договору (зокрема, але не виключно графік платежів із розрахунком загальної вартої кредиту). Тарифи банку та іншу документацію, на розсуд банку, яка необхідна позичальнику/клієнту для користування банківськими послугами отримав; 5.) з договором, з правилами кредитування, зокрема з положеннями щодо відповідальності позичальника/кліента, та тарифами банку, які є невід`ємною частиною кредитного договору/договору та які розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений і згоден, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; 6) послуги банку пов`язані із видачею кредиту отримав у повному обсязі. Зауваження щодо якості та обсягу послуг, утому числі послуг, наданих банком та оплати комісійної винагороди за видачу кредиту відсутні; 7) надає банку згоду: на передачу банком інформації щодо кредитного договору/договору до кредитного реєстру НБУ; на доступ банку до відомостей, що містяться у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та які стосуються позичальника/клієнта; на здійснення договірного списання та розкриття банківської таємниці у порядку, визначеного правилами кредитування/договором; на відступлення права вимоги за кредитним договором/договором третій особі; на збір, зберігання, використання, поширення та передачу інформації до бюро кредитних історій, що складає кредитну історію позичальника/клієнта в об`ємі визначеному законодавством, а також на доступ до кредитної історії позичальника/клієнта. Найменування та адреси бюро кредитних історій визначено правилами кредитування/договором.
Кредитний договір № 2029152587 від 19 лютого 2020 року містить власноручний підпис ОСОБА_1 (а.с. 23 - зі звороту).
Відповідно до кредитного договору № 2029152587 від 19 лютого 2020 року, відповідач ознайомився зі всіма істотними умовами надання банківських послуг.
Згідно з графіком платежів та розрахунком загальної вартості кредиту (а.с. 24-зі звороту), які є додатком № 1 до кредитного договору № 2029152587 від 19 лютого 2020 року та, які підписані позичальником ОСОБА_1 , визначені строки, суми кредиту та процентів, що підлягають сплаті.
Згідно зі специфікацією до кредитного договору (а.с. 25), видатковою накладний № ЧКНЕ1-0034 від 19 лютого 2020 року, рахунком-фактурою № 6021915 від 19 лютого 2020 року (а.с. 25-зі звороту) отримані від банку кредитні кошти ОСОБА_1 витратив на придбання Телевізора Ergo 55DU6510, сума оплати за товар становила 9499 грн 00 коп., кріплення для телевізора Gembird WM-75F-01, сума оплати за товар становила 349 грн 00 коп. та ПП Comfy Assist Карти зі строком дії 5 місяців, сума оплати становила 500 грн 00 коп. (а.с. 25-зі звороту).
Отже, свої зобов`язання по кредитному договору банк виконав у повному обсязі, надав кредитні кошти на придбання товарів, а відповідач свої зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконав, не сплачував своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість.
Відповідно до розрахунку, наданого AT «ОТП БАНК», вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2029152587_CARD від 19 лютого 2020 року, складає 41016 грн 26 коп. (а.с. 33-38).
Із виписки з рахунка приватного клієнта № 2029152587_CARD за розрахунковий період: з 19.02.2020 по 15.03.2024 вбачається факт зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 для погашення боргових зобов`язань за кредитним договором (а.с. 19-20).
Судом встановлено, що 21 жовтня 2022 року між AT «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 21/10/22 (а.с. 27).
Відповідно до умов пунктів 1.1.-1.4. договору факторингу клієнт (первісний кредитор) передає, а фактор (новий кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості; фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату відповідно до умов цього договору; за цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов`язань за кредитними договорами; фактор має право здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі.
21 жовтня 2022 року клієнтом та фактором підписаний акт приймання-передачі реєстру боржників № 1 по договору факторингу № 21/10/22 від 21 жовтня 2022 року та акт приймання-передачі реєстру боржників № 2 по договору факторингу № 21/10/22 від 21 жовтня 2022 року (а.с. 17).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21/10/22 від 21 жовтня 2022 року до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором №2029152587_CARD від 19 лютого 2020 року, боржник ОСОБА_1 , у загальному розмірі 41016 грн 26 коп., із яких: 24123 грн 43 коп. – сума заборгованості за тілом та 16892 грн 83 коп. – сума заборгованості за відсотками (а.с. 22).
Згідно з платіжними інструкціями ТОВ «Діджи Фінанс» здійснило оплату AT «ОТП БАНК» за відступлення прав вимоги (а.с. 32).
З матеріалів справи вбачається, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно докредитного договору № 2029152587_CARD від 19 лютого 2020 року виконав в повному обсязі.
В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту.
Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору за кредитним договором № 2029152587_CARD від 19 лютого 2020 року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 41016 грн 26 коп.
З огляду на викладене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом.
Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Згідно з частиною 1 статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.
Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.
Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України.
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положенням частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
За правилами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Згідно з частинами 1,2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Висновки щодо правозастосування
Судом встановлено, що 19 лютого 2020 року між AT «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2029152587, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 10738 грн 00 коп., зі сплатою 0,01% річних та кінцевим терміном повернення 19 лютого 2022 року, зі сплатою процентів за користування кредитом та поверненням кредиту частинами відповідно до графіку платежів. 
Відповідач власноруч підписав кредитний договір (а.с. 24).
Як вбачається із матеріалів справи банк свої зобов`язання за договором виконав повністю, надав відповідачу кредитні кошти у встановленому договором розмірі.
Доказів на спростування факту укладення кредитного договору та факту отримання кредитних коштів відповідачем не надано.
Відповідно до розрахунку, наданого AT «ОТП БАНК», вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2029152587_CARD від 19 лютого 2020 року, складає 41016 грн 26 коп. (а.с. 33-38).
Із виписки по рахунку приватного клієнта № 2029152587_CARD за розрахунковий період: з 19.02.2020 по 15.03.2024 вбачається, факт зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 для погашення боргових зобов`язань за кредитним договором (а.с. 19-20).
ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору факторингу № 21/10/22 від 21 жовтня 2022 року набуло статус нового кредитора за кредитним договором №2029152587_CARD від 19 лютого 2020 року, отримало право вимоги до ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним кредитним договором.
За змістом витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21/10/22 від 21 жовтня 2022 року до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором №2029152587_CARD від 19 лютого 2020 року, боржник ОСОБА_1 , у загальному розмірі 41016 грн 26 коп., із яких: 24123 грн 43 коп. – сума заборгованості за тілом та 16892 грн 83 коп. – сума заборгованості за відсотками (а.с. 22).
Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ані первісному кредитору, ані позивачу, до якого перейшло право вимоги, відповідачем не повернуті, а також, що відповідачем добровільно не сплачені проценти за користування кредитом, суд доходить висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором № 2029152587_CARD від 19 лютого 2020 року у розмірі 41016 грн 26 коп.
Відповідач заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку сум заборгованості не заявляв, належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надала, власний розрахунок не надавав.
При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат
Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 2662 грн 40 коп. (а.с. 15).
Враховуючи вищезазначене, у зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача по справі – ОСОБА_1 - у розмірі 2662 грн 40 коп. на користь позивача ТОВ «Діджи Фінанс».
Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп.
Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: акт про підтвердження факту надання правової допомоги, виконаних адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем від 27 листопада 2025 року (а.с. 18), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості (а.с. 23), договір № 42649746 про надання правничої допомоги від 01 липня 2025 року (а.с. 26), додаткову угоду № 2029152587_CARD до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 01 липня 2025 року (а.с. 29), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Білецького Б.М. серії КС № 5618/10 від 17 березня 2016 року (а.с. 39).
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням вищенаведеного, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку про те, що обсяг наданої позивачу правничої допомоги, є неспівмірним з вартістю послуг, оплачених позщивачем. 
Надана представником позивача правнича допомога оцінена на 7000 грн, що не відповідає рівню складності даної справи та критерію розумності.
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зменшити розмір правової допомоги до 4000 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 280-281 ЦПК України,
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська область) суму заборгованості за договором № 2029152587_CARD від 19 лютого 2020 року у загальному розмірі 41016 грн 26 коп. (сорок одна тисяча шістнадцять гривень двадцять шість копійок)
Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська область) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2662 грн 40 коп. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок) та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн 00 коп. (чотири тисячі гривень).
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», код ЄДРПОУ 42649746, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1, м. Бровари, Київська область, 07406;
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Суддя   О.О. Шарова-Айдаєва