Справа№534/677/26
Провадження №1-кп/534/69/26

ВИРОК
Іменем України

11 травня 2026 року м. Горішні Плавні

Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області у складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12026175520000037 від 16.02.2026 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горішні Плавні, Полтавської області, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, з середньою-технічною освітою, не маючого на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст. 89 КК України вважається таким, шо не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України, 
встановив:
1. До Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України.
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
2. У січні 2026 року (точної дати та часу під час дізнання встановити не представилося можливим) ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 24 по вулиці Добровольського у м. Горішні Плавні, Кременчуцького району, Полтавської області (точного місця під час дізнання встановити не представилося можливим), виявив на землі сумку «бананку», в якій знаходився пустий бланк посвідчення учасника бойових дій.
3. Після цього у ОСОБА_4 виник умисел на підроблення вказаного офіційного документа з метою отримання документу, що посвідчуватиме його особу та спеціальний статус, а також подальшого його використання.
4. Реалізуючи свій злочинний умисел, у січні 2026 року, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, знаючи порядок видачі посвідчення учасника бойових дій, визначений чинним законодавством, не бажаючи дотримуватися його вимог, ОСОБА_4 підробив зазначене посвідчення учасника бойових дій шляхом вклеювання власної фотокартки, нанесення двох відбитків круглої печатки та вписування власних даних, з метою подальшого використання цього документа як власного.
5. Згідно з висновком судової технічної експертизи документів № СЕ-19/117-26/3310-ДД від 18.02.2026, бланк посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 , заповнений на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає аналогічним бланкам, які знаходяться в офіційному обігу.
Кваліфікація дій обвинуваченого судом
6. Дії обвинуваченого суд кваліфікує за частиною першою статті 358 КК України, зокрема, підроблення посвідчення, яке видається установою, що має право видавати такі документи, та яке надає права, з метою використання його підроблювачем.
Покази обвинуваченого.
7.Обвинувачений ОСОБА_4  винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення себе визнав, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Під час допиту обвинувачений дав показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини), подібні тим, що зазначені в обвинувальному акті. Пояснив, що в січні 2026 року, точної дати не пам`ятає у дворі будинку АДРЕСА_2 , в якому він мешкає, знайшов сумку, в якій був документ - бланк посвідчення учасника бойових дій. Забрав бланк додому, вклеїв у нього своє фото, а замість печатки та задля створення видимості її наявності, шляхом використання зворотного боку металевої монети, поставив її відтиск у бланк посвідчення, та вписав у нього власні дані. Зазначав, що метою таких дій було використання посвідчення задля отримання пільг, принаймі безоплатного проїзду в громадському транспорті. 
8.Пояснення обвинуваченого ОСОБА_4  є належним та допустимим доказом у справі.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
9.Згідно з частиною 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. 
10.Враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, які зазначили, що бажають закінчити судовий розгляд без дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо вказаних обставин згідно з частиною 3 статті 349 КПК України. При цьому суд пересвідчився, що обвинувачений розуміє зміст обставин кримінального правопорушення та добровільності його позиції, роз`яснив, що в цьому випадку останній позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
11.Тож, у відповідності до вимог частини 4 статті 349 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
12.Вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні означеного кримінального правопорушення суд вважає доведеною. 
13.Таким чином, зіставляючи дії, вчинені обвинуваченим, із диспозицією частини першої статті 358 КК України суд доходить висновку, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, що полягає в підроблені посвідчення, яке видається установою, що має право видавати такі документи, та яке надає права, з метою використання його підроблювачем.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
14.Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
15.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. 
Мотиви призначення покарання.
16.Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
17.Відповідно до статті 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.
18.Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
19.Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у статті 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують покарання. 
20.Зокрема, під врахуванням особи винного слід розуміти врахування позитивних і негативних, соціальних, фізичних, психічних і правових елементів характеристики особи, що вчинила кримінальні правопорушення, які мають кримінально-правове значення.
21.Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03) де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, та має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
22.Також, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.
23.Суд дослідив дані про особу обвинуваченого та встановив, що останній на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться, що підтверджено довідкою КНП «ЛІЛ І рівня м.Горішні Плавні» від 20.02.2026 №163/01-14.
Згідно з довідкою-характеристикою від 18.02.2026 ОСОБА_4 за період проживання за адресою: АДРЕСА_1 , скарг від мешканців будинку не надходило.
Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.003.2024 ОСОБА_4 визнаний винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із звільненням від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.
З листа Кременчуцького міського сектору ДУ «Центр пробації» в Полтавській області від 03.03.2026 №289/25/32-26 вбачається, що ОСОБА_4 за час перебування на обліку в Кременчуцькому МС філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області зарекомендував себе з позитивної сторони, неявок на реєстрацію, порушення порядку та умов відбування покарання з випробуванням не допускав, заходи передбачені індивідуальним планом роботи виконав, на підтвердження чого свідчить лист начальника Кременчуцького МС філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області.
02.04.2025 Комсомольським міським судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою звільнено ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 13.03.2024 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. 
З огляду на це, ОСОБА_4 в силу статті 89 КК України вважається таким, що не має судимості.
Зазначені факти також підтверджується інформацією від 19.02.2026, наданою УІАП ГУНП в Полтавській області, згідно з якою ОСОБА_4 вважається таким, що не має судимості.
24.При призначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно із класифікацією злочинів, є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, що обвинувачений не працює, процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, думку прокурора щодо призначення покарання обвинуваченому. 
25.Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції частини 1 статті 358 КК України у виді пробаційного нагляду.
25.1. Відповідно до ч.1 ст.59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів.
26.Таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання та буде достатнім для виправлення обвинуваченого. 
27.Підстав для застосування положень статей 69 та 691 КК України суд не знаходить.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
28.Цивільний позов у справі відсутній.
29.Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України. 
30.Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту, застосованого ухвалою слідчого судді Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 18.02.2026. 
31.Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні на проведення судової експертизи в сумі 2 228,50 грн у відповідності до частини 2 статті 124 КПК України стягнути з обвинуваченого в дохід держави.
32.Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
33.Керуючись ст ст. 100,349 (ч.3), 370, 373, 374, ч.15 ст. 615 КПК України, суд, -

ухвалив:
1. ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.
2.Відповідно до пп 1, 2, 3 ч. 2 та п.4 ч.3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
3.Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
4.Скасувати арешт, накладений на посвідчення учасника бойових дій, видане Управлінням особового складу штабу командування ВМС ЗС України 05.05.2015 серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , ухвалою слідчого судді Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 18.02.2026.
5.Речові докази по справі: 
- посвідчення учасника бойових дій, видане Управлінням особового складу штабу командування ВМС ЗС України 05.05.2015 серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , – знищити.
6.Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 2 228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) грн 50 (п`ятдесят) коп.
7.Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. 
8.У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
9.Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Горішньоплавнівський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.
10.Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.
11.Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_5