Сквирський районний суд Київської області 

Справа № 376/591/26
Провадження № 3/376/233/2026 

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року суддя Сквирського районного суду Київської області Коваленко М.О. розглянувши матеріали, які надійшли з батальйону №2 ППП в місті Біла Церква та Білоцерківському районі УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції НП України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого за адресою:   АДРЕСА_1 ,  за вчинення адміністративних правопорушень передбачених за ст.173, ст.185 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
02.03.2026 року до Сквирського районного суду Київської області надійшли матеріали адміністративних справ відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративних правопорушень за ст.ст. 173,185 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15.02.2026 року, Серія ВАД №331838, 14.02.2026 р. о 23:50 год за адресою: вул. Київська 23А, м. Сквира ОСОБА_1 чинив злісну непокору, а саме не виконував вимогу поліцейського негайно припинити правопорушення, припинити бійку, шарпав за формений одяг, виражався в бік працівників поліції ненормативною лексикою, чим вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 185 КУпАП.
Також, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 15.02.2026 року Серія ВАД №331837, 14.02.2026 року о 23:50 год по вул. Київська 23 А, м. Сквира ОСОБА_1 вчинив дрібне хуліганство, яке виражалось у вживанні ненормативної лексики в громадському місці, а саме біля АЗС "ОКО", також вів себе зухвало та виражався в бік працівників поліції ненормативною лексикою, чим вчинив адміністративне правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 173 КУпАП.
Відповідно до ст.36 КпАП України при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Постановою Сквирського районного суду Київської області від 09.04.2026 року справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 173, ст.185 КУпАП, відносно ОСОБА_1 за  № 376/591/26 провадження 3/376/233/2026, № 376/592/26 провадження 3/376/234/2026,об`єднані в одне провадження, якому присвоєно єдиний унікальний номер 376/591/25.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчинення адміністративних правопорушень не визнав та надав суду письмові пояснення.
Так, відповідно до фабули діяння: «14.02.2026 р. близько 23 год. 50 хв. м. Сквири, вул. Київська 23а гр. ОСОБА_1 , вчиняв дрібне хуліганство, яке виражалось у вживані ненормативної лайки в громадському місці, а саме біля АЗС ОКО, також вів себе зухвало та виражався в бік працівника поліції ненормативною лексикою».
ОСОБА_1 зазначає, що протоколах про адміністративні правопорушення відсутня конкретика про те, в чому в його поведінці автором протоколу вбачалася зухвалість і до кого саме він вживав ненормативну лексику, відсутність вказаних у протоколі очевидців /свідків чи потерпілих/, то конкретним залишається лише одне: час вчинення дій - о 23 годині 50 хвилин.
Проте, на відеозаписах з боді-камер працівників поліції містяться відеозаписи, котрі за вбудованим датуванням передують вказаному часу, і завершуються о 23 годині 43 хвилині. На відеозаписах зафільмовано обставини виїзду наряду патрульної поліції за викликом від заявниці — молодої дівчини, котра повідомила про сутичку, що відбулася з її участю між її компанією і ймовірно його (Дутенка), переважно між дівчатами. На момент приїзду поліції інцидент завершився, і працівники патрульної поліції відбирали усні пояснення в декількох очевидців. Один з очевидців, із застосуванням множинних брутальних матюків повідомляв поліціянту на відеокамеру, що «Льоха» отримав по носі, але чомусь «морозиться», і чоловік з таким ім`ям до поліціянтів не підходив. На камеру потрапляв також і він ОСОБА_1 , однак не видно, щоб ОСОБА_1 промовляв якісь нецензурні слова в бік працівників поліції. Він спілкувався переважно із своєю компанією, працівники поліції йому зауважень не робили і уваги практично не приділяли. Коли відеоряд закінчується о 23 годині 43 хвилини, то ніяких подій з участю ОСОБА_1 не відбувається.
Крім відеозапису в матеріалі містилося пояснення на дві з половиною строки від громадянина ОСОБА_2 /прізвище і по-батькові нерозбірливі. Про, що йшлося, чи має та інформація до нього ОСОБА_1 якесь відношення, і чому таке пояснення задовольнило капрала патрульної поліції ОСОБА_3 , котрий його відбирав, міг би пояснити хіба що останній.
Інформація по суті фабули правопорушення міститься лише в єдиному документі — рапорті капрала патрульної поліції на прізвище ОСОБА_4 /ім`я вказано нерозбірливо,. Він повідомляє, що ніби-то ОСОБА_1 :
висловлювався зухвало, в чому саме полягала зухвалість не вказано, висловлювався на адресу працівників поліції нецензурною лайкою /не конкретизовано, на кого саме/, чіплявся за одяг оточуючих /без вказання, яких саме оточуючих/, вчинив бійку з невідомою (?!) особою.
Отже, в цьому єдиному належному доказі йдеться, що не лише очевидцями, а й учасниками події мали бути декілька осіб: працівники поліції /у множині/, до котрих він висловлював нецензурну лайку, оточуючі /також у множині/, за одяг яких він чіплявся умисно і протиправно, невідома особа /невказаної статі/, з якою він вчинив бійку, працівники поліції /а може ще й цивільні громадяни/, котрі припинили його неправомірні дії та затримали його.
ОСОБА_1 вважає, що за відсутності будь-якого письмового, електронного чи іншого матеріального джерела доказової інформації суд не матиме можливості постановити обгрунтоване рішення по суті складеного проти нього протоколу про адміністративне правопорушення. А він, в свою чергу, так і не зрозумів, в яких конкретно хуліганських діях його звинувачують і чим ті дії підтверджують.
В судовому засіданні також, було досліджено відеозаписи з боді-камер працівників поліції, які містяться в матеріалах справи. Як вбачається з відеозаписів, зафіксовані події завершуються о 23 годині 43 хвилини, тоді як у протоколах зазначено час вчинення правопорушення — 23 година 50 хвилин. Будь-яких дій, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 дрібного хуліганства чи злісної непокори працівникам поліції саме у зазначений у протоколах час, на відеозаписах не міститься.
Крім того, з досліджених відеозаписів не вбачається фактів висловлювання ОСОБА_1 нецензурної лайки на адресу працівників поліції, шарпання за формений одяг чи невиконання законних вимог поліцейських. Також працівниками поліції не було надано належних та допустимих доказів того, що саме дії ОСОБА_1 порушували громадський порядок та спокій громадян.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З врахуванням загального визначення поняття адміністративного правопорушення, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні (у формі умислу або необережності), тобто певне психічне відношення особи до свого протиправного діяння і його суспільно-небезпечним або шкідливим наслідкам (результату).
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно й об`єктивно дослідити обставини правопорушення і з`ясувати, чи було воно вчинено та чи винна в цьому дана особа.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу (ч. 2 ст.251 КУпАП).
Так, відповідно до положень ч. 1ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.
Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібермон проти Франції», заява 15175/89 ЄСПЛ підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Обов`язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, та звільняє особу від необхідності доводити свою непричетність до вчинення порушення.
Дослідивши матеріали об`єднаної справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, вивчивши клопотання, слід дійти висновку, що справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП.
Диспозицією ст. 173 КУпАП визначено, що адміністративній відповідальності підлягають особи, що здійснили дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
У постанові пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22 грудня 2006 року зазначено, що при розгляді справ адміністративних та кримінальних справ про хуліганство необхідно встановлювати всі фактичні обставини справи, в тому числі спрямованість умислу, мотиви, мету, характер дій кожного з учасників хуліганства, з`ясовувати, чи порушив підсудний своїми діями громадський порядок, чи були вони вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства, чи супроводжувалися особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, а також з`ясовувати причини й умови, що призвели до вчинення хуліганства.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.
Положеннями ст. 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Об`єктом правопорушення, відповідальність за яке визначена ст. 173 КУпАП, є суспільні відносини у сфері громадського порядку, тобто з об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності (адміністративної чи кримінальної), характеризується порушенням громадського порядку.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вищевказаного правопорушення є місце його скоєння, а саме громадське місце, яке дістало законодавче визначення - частина (частини) будь-якої будівлі, споруди, яка доступна або відкрита для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу, зокрема під`їзди, а також підземні переходи, стадіон (п. 1 ст. 1 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» від 22 вересня 2005 року).
Також суд враховує те, що для кваліфікації дій особи за ст. 173 КУпАП необхідна наявність у цих діях хуліганського мотиву. Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Особливість мотиву хуліганства полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.
Отже, хуліганські спонукання - головна відмінна риса діянь, що кваліфікуються за ст. 173 КУпАП. Дрібне хуліганство вчиняється безпричинно, із-за неповаги до громадського порядку і спокою громадян. Натомість, вчинення подібних діянь з інших, не хуліганських мотивів, може утворювати інший вид правопорушень, тобто, діяння не може кваліфікуватися за ст. 173 КУпАП, як вчинене з хуліганських мотивів, якщо воно вчинене за інших спонукань (приводів), зокрема, як відповідна реакція на поведінку потерпілих або інших осіб.
При дослідженні матеріалів справи, судом не встановлено обставин, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 хуліганських дій.
З огляду на вищенаведене, для встановлення істини по справі та належної оцінки дій ОСОБА_1 має значення мотив його поведінки, направленість умислу особи.
Отже, в діях ОСОБА_1 не вбачається умислу на порушення громадського порядку, як це визначено ст. 173 КУпАП. Не доведено, що його дії обумовлені саме хуліганськими мотивами та прагненням порушити громадський порядок, самоствердитись шляхом ігнорування гідності інших осіб, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП - дрібного хуліганства.
Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП, суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку
Отже, диспозицією ст. 185 КУпАП передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
З відеозапису, який міститься в матеріалах справи, не вбачається вчинення ОСОБА_1 дій, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 15.02.2026 року Серія ВАД №331838 «чинив злісну непокору, а саме не виконував законну вимогу поліцейського припинити правопорушення, припинити бійку, шарпав за форменний одяг, виражався нецензурною лайкою».
Судом факту злісної непокори законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні службових обов`язків з відеозапису не встановлено. Протокол про адміністративне правопорушення не може бути достатнім доказом по даній справі, оскільки він не є самостійним беззаперечним доказом вчинення особою адміністративного правопорушення, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Будь-яких інших належних доказів, на основі яких у визначеному законом порядку можливо встановити наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, до матеріалів справи не долучено.
Згідно п.7 постанови Верховного Суду України №8 від 26.06.1992 року «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Дане правопорушення передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції. Вимоги працівника поліції та розпорядження акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі мають бути законодавчо обґрунтовані.
Оцінюючи зібрані та надані суду докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом» у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 185 КУпАП під час розгляду справи судом не знайшло свого підтвердження.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, як це визначено ст. 252 КУпАП.
Суд бере до уваги і те, що письмові пояснення свідків, долучені до матеріалів справи, є неповними, містять нерозбірливі відомості та не дають можливості однозначно встановити обставини події.
Згідно п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 173, 185 КУпАП, слід закрити у зв`язку із відсутністю у його діях складу цих адміністративних правопорушень.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 3, 7, 9, 173,185, 221, 247, 252, 280,284 КУпАП, ч. 3 ст. 62 Конституції України, Рішенням Конституційного Суду України від 22.12.2010р. № 23-рп/2010, суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживаючого за адресою:   АДРЕСА_1 ,  за вчинення адміністративних правопорушень передбачених за ст.173, ст.185 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через.

Суддя     	О. М. Коваленко