Справа №:755/759/25
Провадження №: 2-о/755/97/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. місто Київ 

Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Савлук Т.В., за участю секретаря судових засідань Лазоренко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою Київської міської ради, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання спадщини відумерлою, -

в с т а н о в и в:

Київська міська рада звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва в порядку окремого провадження із заявою про визнання грошових коштів на рахунках Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», відумерлою спадщиною, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та передати їх територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради.
24 січня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за заявою Київської міської ради, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання спадщини відумерлою та призначено розгляд справи в порядку окремого провадження до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін.
18 лютого 2025 року (вх. № 9251) до суду через систему «Електронний суд» надійшли письмові пояснення заінтересованої особи - Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в яких представник заінтересованої особи Бершадська І.М. зазначила, що станом на дату звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою на ім`я померлої особи - ОСОБА_1 - в АТ «Ощадбанк» відкрито рахунки. Разом з тим, надати інформацію щодо залишку грошових коштів на рахунках, відкритих на ім`я померлої особи, неможливо, оскільки така інформація становить банківську таємницю та може бути розкрита банком виключно у випадках і порядку, передбачених законом.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
Представник заявника Київської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.
Представник заінтересованої особи Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у судове засідання не з`явилася, у письмових поясненнях просила здійснювати розгляд заяви у її відсутність.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до статті 268 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд доходить наступних висновків.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За змістом статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 складено заповіт від 11 квітня 2014 року, посвідчений державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Кучер І.С., зареєстрований в реєстрі за № 9-66, відповідно до якого ОСОБА_1 на випадок своєї смерті заповіла все належне їй майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вищевказане також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70922230 від 15 грудня 2022 року.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Оболонським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві на підставі заяви ОСОБА_1 зроблено актовий запис № 421.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла, про що Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 03.05.2021 року складено актовий запис про смерть № 10856.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 Цивільного процесуального кодексу України).
Під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 Цивільного процесуального кодексу України).
У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2019 року в справі № 520/11429/17 (провадження № 61-19719св19) вказано, що: згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини якщо інше не встановлено законом; преюдиціальні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиціальні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року (головуючий суддя Виниченко Л.М.) заяву керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах Київської міської ради, заінтересована особа: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання спадщини відумерлою задоволено.
Визнано квартиру АДРЕСА_1 відумерлою спадщиною, що відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , та передано квартиру територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради.
Зі змісту повідомлення Дніпровської окружної прокуратури міста Києва від 02 серпня 2024 року № 50-5826 убачається, що на банківських рахунках, відкритих в АТ «Державний ощадний банк України» на ім`я ОСОБА_1 , наявні грошові кошти у загальній сумі 4 335 грн.
Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.
Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.
Згідно зі статтею 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.
За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшло понад один рік, спадкова справи до майна померлої не заведена, особа на користь якої було складено заповіт померла до відкриття спадщини, інші спадкоємців за законом, які заявили намір прийняти спадщину відсутні, суд вважає, що вимоги заявника про визнання спадщини відумерлою, яка складається з грошових кошті, розміщених на рахунках Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява Київської міської ради, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання спадщини відумерлою, є такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.
Враховуючи наведене та керуючись статтею 1277 Цивільного кодексу України, статтями 10, 76, 77-80, 89, 209, 210, 265, 293, 294, 337, 338, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву Київської міської ради, заінтересована особа: Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про визнання спадщини відумерлою, - задовольнити.

Визнати грошові кошти, розміщені на рахунках Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», що залишилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , відумерлою спадщиною та передати зазначені грошові кошти територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

С у д д я