ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2028/26 Справа № 182/6423/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пищиди М.М.
 
суддів – Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів. 
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 12.03.2013 року ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» надав у кредит ОСОБА_2 кошти в розмірі 15000,00 грн. згідно заяви №001-03805-120313 (далі - «Кредитний договір»). 
02.06.2020 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» був укладений Договір №2253/К про відступлення прав вимог (далі - «Договір про відступлення»), відповідно до якого право вимоги до позичальника ОСОБА_2 за Кредитним договором відступлено Позивачу. Сплата коштів у сумі 2 488 200,00 грн. здійснена Позивачем двома платежами і підтверджується копіями платіжних доручень №48 від 26.05.2020 року на суму 1 800 000,00 грн. та №49 від 27.05.2020 року на суму 688 200,00 грн. 
Станом на дату звернення до суду з цим позовом розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 16946,31 грн., в тому числі: основна сума заборгованості - 6756,24 грн.; заборгованість за нарахованими процентами по кредиту - 9353,98 грн.; сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 350,64 грн.; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 485,45 грн.
Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь у розмірі 16946,31 грн. Вирішити питання стосовно судових витрат.
Рішенням Покровського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» до ОСОБА_2 «про стягнення коштів» - задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» заборгованість за Кредитним договором №001-03805-120313 від 12.03.2013 року в розмірі 16946,31 грн., в тому числі: основна сума заборгованості - 6756,24 грн.; заборгованість за нарахованими процентами по кредиту - 9353,98 грн.; сума 3% річних від основної суми заборгованості за період прострочення повернення кредиту - 350,64 грн.; сума 3% річних від суми процентів за період прострочення повернення відсотків - 485,45 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» судові витрати у виді судового збору в сумі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно з копією заяви №001-03805-120313 від 12 березня 2013 року, анкети клієнта та інформаційної довідки про кредит від 12 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та відповідачкою укладено кредитний договір, згідно з яким ОСОБА_3 отримала кредит у сумі 15 000 грн., строком на 36 місяців. Розмір процентної ставки становить 9,99% річних, процентна ставка є фіксованою. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,49% в місяць .
Відповідно до копії графіку платежів, який є додатком № 1 до №001-03805-120313 від 12 березня 2013, кінцевий строк повернення кредиту – 112.03.2016 року (а. с.7).
Згідно з копією заяви про надання/перерахування кредитних коштів від 12.03.2013 року, відповідачка просила здійснити надання кредитних коштів, відповідно до умов кредитного договору №001-03805-120313 від 12 березня 2013 року у сумі 15000 грн., шляхом їх зарахування на рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий в ПАТ «КБ «НАДРА», код банку 3806764 .
Відповідно до виписки по рахунку ПАТ «КБ «НАДРА» № 58 , 12 березня 2013 року на рахунок ОСОБА_3 зараховані грошові кошти у розмірі 15 000 грн. згідно з умовами кредитного договору .
Згідно з копією договору №2253/к від 02 червня 2020 року про відступлення прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до: позичальників фізичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) тощо, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору.
Відповідно до копії витягу з додатку № 1 до договору №2253/К, ТОВ «Профіт Файненс» прийняло від ПАТ «Дельта Банк» право вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором №001-03805-120313 від 12 березня 2013 року на загальну суму 16110,22 грн., з яких: 6756,24 грн. – основна заборгованість по тілу кредиту, 9353,98 грн – заборгованість за нарахованими процентами .
Згідно з копією платіжного доручення № 48 від 26 травня 2020 року, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 1800000 грн за придбаний актив .
Відповідно до копії платіжного доручення № 49 від 27 травня 2020 року, ТОВ «Профіт Файненс» перерахувало АТ «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 688200 грн. за придбаний актив . 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що в результаті укладення Договору про відступлення кредитором у зобов`язанні, за Кредитним договором №002-03806-150313, стало ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», яке відповідно до умов Договору про відступлення набуло права вимагати замість первісного кредитора - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» належне виконання боржником зобов`язань в межах переданого права вимоги, яке на момент пред`явлення цього позову залишається непогашеним. При цьому ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС», як новий кредитор у порядку з ч. 2 ст. 625 ЦК України має право нарахувати 3% річних на прострочену суму позики та 3% річних на прострочені проценти за користування з урахуванням обмежень встановлених у зв`язку із введенням в країні свійського стану. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім під час розгляду справи документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу.
Апеляційний суд не може погодитись з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Правові позиції щодо застосування положень ст 1048 ЦК України та, зокрема, можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, були викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі N 444/9519/12 (провадження N 14-10цс18), і Верховний Суд послідовно дотримується такої позицїї.
Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»)
Як зазначалось вище, позивачем до позовної заяви на підтвердження укладення кредитного договору між «ДЕЛЬТА БАНК» та відповідачкою було додано копію Заяви із графіком платежів, анкети клієнта та інформаційної довідки про кредит від 12.03.2013 року.
З вказаних документів вбачається, що між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір, згідно з яким остання отримала кредит у сумі 15000 грн., строком на 36 місяців; розмір процентної ставки становить 9,99% річних: розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,49% в місяць; кінцевий строк повернення кредиту – 12.03.2016року.
Також додано копію договору №2253/к від 02 червня 2020 року про відступлення прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ДЕЛЬТА БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», та копію витягу з додатку № 1 до договору №2253/К, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» передало, а ТОВ «Профіт Файненс» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_4 за кредитним договором № 004-06764-190413 на загальну суму загальну суму 16110,22 грн., з яких: 6756,24 грн. – основна заборгованість по тілу кредиту, 9353,98 грн – заборгованість за нарахованими процентами . (а.с. 19-20). У позовній заяві наведено розрахунок 3 % річних від простроченої суми кредиту та 3 % річних від простроченої суми процентів .
Як зазначалось вище, у Заяві позичальника001-03805-120313 від 12 березня 2013 року визначено розмір процентної ставки - 9,99% річних - та зазначено, що процентна ставка є фіксованою. Умов, які передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, Заява не містить.
Згідно п. 3.1. Заяви передбачалось, що погашення заборгованості здійснюється щомісячно не пізніше 12 числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 1008грн. у відповідності до графіку платежів - ануїтетні платежі (на початку сплати кредиту в цих платежах переважають відсотки, і менше погашається сума кредиту).
Пунктом 4 Заяви передбачено, що в разі порушення строків сплати Платежів, Банк має право з наступного календарного дня за передбаченим днем сплати Платежу нарахувати та стягнути штрафні санкції в розмірі 10 % суми невиконаного зобов`язання, але не менше та/або не більше 150.00 грн.
Таким чином, оскільки кінцевий строк кредитування згідно умов договору було визначено 12.03.2016 (дата внесення останнього платежу), Банк не мав права нараховувати відсотки, передбачені Заявою, після цієї дати.
Як зазначалось вище, позивачем надано витяг з додатку до Договору про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Профіт Файненс» прийняло право вимоги до боржника ОСОБА_3 на загальну суму 16110,22 грн., з яких: 6756,24 грн. – основна заборгованість по тілу кредиту, 9353,98 грн – заборгованість за нарахованими процентами.
Розрахунку заборгованості, про стягнення якої заявлено вимогу, позивачем не надано.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).
У позовній заяві зазначено, що ТОВ «Профіт Файненс» повідомляє суд, що оригінали всіх документів, зазначених у додатках позову, знаходяться у позивача, інших доказів, які позивач не може надати суду – немає .
Таким чином, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором – не надано інформації яким чином виникла заборгованість ОСОБА_3 – чи вносились нею платежі відповідно до Графіку платежів чи в іншій сумі; коли вона порушила (порушувала) зобов`язання по поверненню кредиту; чи нараховувались та стягувались штрафні санкції; протягом якого часу проводилось нарахування процентів та ін.
За таких обставин, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити правильність визначеної суми заборгованості ОСОБА_3 , право вимоги до якої прийняло ТОВ «Профіт Файненс», а отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальній сумі16946,31 грн. – не доведені.
Відтак, не можуть бути задоволені і похідні позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних від простроченої суми кредиту та 3 % річних від простроченої суми процентів.
Щодо строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.
Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Нормою ч. 2 ст. 267 ЦК України встановлений обов`язок суду прийняти позовну заяву про захист цивільного права або інтересу, незалежно від спливу позовної давності. В той же час, відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. 
Таким чином, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи, і суд з неправильним застосуванням норм матеріального права безпідставно дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки обставини, які суд вважав встановленими – не доведені.
За таких обставин, рішення місцевого суду, відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову через недоведеність матеріально – правової вимоги.
Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги відповідачки та відмовив у задоволенні позовних вимог, з позивача на користь відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4542 грн за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити .
Рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2025 року– скасувати.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_2 про стягнення коштів – відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» на користь  ОСОБА_2 судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 4542грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.
Повний текст постанови складено 13 травня 2026 року.    Судді: