Рівненський апеляційний суд
___________________________________________________________

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року        м. Рівне

Справа № 569/26327/25
Провадження № 33/4815/615/26

Суддя Рівненського апеляційного суду – Полюхович О.І.,
з участю: 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
захисника – Рищука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Рищука В.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2026 року, – 
ВСТАНОВИВ:

 
Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 №514661 від 16 листопада 2025 року вбачається, що16 листопада 2025 року в 11 год. 35 хв. в м. Рівне по вул. Київська, 106, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_1 , та вживав алкоголь після ДТП, яка відбулася 16 листопада 2025 року в 11 год. 27 хв. в м. Рівне по вул. Київська, 106 за його участю, і від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та проходження такого огляду в медичному закладі водій відмовився. Такими діями  ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.10є Правил дорожнього руху, за що ч. 4 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. 
В поданій апеляційній скарзі захисник Рищук В.В.просить постанову місцевого суду скасувати, а провадження по справі відносно  ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Доводить, що наведений у постанові суду висновок про порушення  ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР не відповідає змісту протоколу. Так у протоколі йому інкримінуються два взаємовиключні склади адміністративного правопорушення, зокрема вживання ОСОБА_1 алкоголю після ДТП та відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння.
Зазначення у протоколі про те, що ОСОБА_1 керував автомобілем після ДТП не підтверджується будь-якими доказами. На момент приїзду працівників поліції автомобіль стояв у нерухомому стані, а ОСОБА_1 знаходився поруч.
Вважає, що зібрані у справі докази не доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого як ч. 4 ст. 130 КУпАП, так і ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Заслухавши доводи  ОСОБА_1 та захисника Рищука В.В.на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та постанову суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Так, приписами ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч. 4 ст. 130 КУпАП, передбачає відповідальність за вживання особою, яка керувала транспортним засобом, після дорожньо-транспортної пригоди за її участю алкоголю, наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Згідно приписів ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
При прийняті постанови щодо  ОСОБА_1 судом першої інстанції вказані вимоги закону було дотримано.
Згідно постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 16 січня 2026 року в справі №569/26126/25, яка набрала законної сили 27 січня 2026 року, провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 11, 12).
Відповідно до вказаної постанови суду від 16 січня 2026 року, подія мала місце 16 листопада 2025 року в 11 год. 27 хв. в м. Рівне по вул. Київська, 106. Також постановою встановлено, що водій  ОСОБА_1 керував транспортним засобом Renault Kangoo в м. Рівне по вул. Київська, 106 (а.с. 11, 12).
Тобто обставини встановлені постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 січня 2026 року в справі №569/26126/25 пов`язані з даною справою, оскільки стосуються подій, що відбувалися 16 листопада 2025 року за участю водія  ОСОБА_1 . 
Відповідно до ст. 1 КУпАП, його завданням, крім іншого, є і запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, слід дійти висновку, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в протоколі, однак лише в частині зміни правової кваліфікації правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється провадження.
З правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19 жовтня 2021 року у справі №552/2540/20 вбачається, що межі повноважень суду щодо перекваліфікації/зміни кваліфікації допускаються лише в бік покращення становища особи, зокрема шляхом застосування закону про менш тяжке діяння. Закриття судом провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій не узгоджується із завданнями судочинства. Відмова від переслідування особи за наявності у її діях ознак іншого караного діяння (менш тяжкого, ніж те, у якому їй пред`явлено звинувачення) суперечитиме таким засадам як верховенство права, законність та диспозитивність, що призведе до безкарності винного і створить умови для повторної віктимізації.
Наведене (щодо закриття провадження у тих випадках, коли існують підстави для перекваліфікації дій) також узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 року (справа №288/1158/16-к).
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП.
Разом з тим, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Апеляційний суд наголошує, що перекваліфікація місцевим судом дій  ОСОБА_1 не порушує його прав та не змінює обставин правопорушення, зафіксованих в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Висновки суду про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються сукупностю зібраних в справі та досліджених в судовому засіданні достатніх та достовірних доказах, яким дана правильна юридична оцінка, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №514661 від 16 листопада 2025 року (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд  ОСОБА_1 не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с. 3); направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу, згідно з яким огляд  ОСОБА_1 в медичному закладі не проводився у зв`язку з відмовою водія (а.с. 4); відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, яким зафіксовано відмову  ОСОБА_1 від проходження встановленого огляду на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі (файл Export, час: 03:39 – 07:45). 
Зазначені вище докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі і сумніву у своїй належності та допустимості не викликають, тому вони є належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які процесі доказування не встановлюються від людей і не залежать від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Так, апеляційний суд виходить з того, що відмова від проходження огляду зафіксовано відеозаписом безперервно, а тому відеозапис, долучений до матеріалів справи, є належним та допустимим доказом. 
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про упередженість дій працівників поліції стосовно  ОСОБА_1 та порушень ними оформлення адміністративних матеріалів, що ставили б під сумнів його вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відеозаписом працівників поліції зафіксовано визнання  ОСОБА_1 факту керування автомобілем Renault Kangoo, номерний знак НОМЕР_1 16 листопада 2025 року в м. Рівне по вул. Київська, 106 (файл Export, час: 17 с. – 22 с.). 
Крім того даний факт встановлено постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 січня 2026 року в справі №569/26126/25 (а.с. 11, 12).
Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі ОСОБА_1 інкримінуються два взаємовиключні склади адміністративного правопорушення, зокрема вживання ним алкоголю після ДТП та відмова від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння є непереконливими та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР, що підтверджується належними доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №514661 від 16 листопада 2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до медичного закладу; відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.  
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За наведених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Стягнення суддею накладене з врахуванням положень ст. 33, ст. 38 КУпАП в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке на думку апеляційного суду, буде достатньою мірою гарантувати виправлення  ОСОБА_1 і попередження вчинення ним нових адміністративних правопорушень, а отже досягне мети адміністративного стягнення, передбаченої ст. 23 КУпАП. 
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. 6 ЄКПЛ, ст. 294 КУпАП, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 20 квітня 2026 рокувідносно  ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника Рищука В.В.– без задоволення. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського апеляційного суду О.І. Полюхович