ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3740/26 Справа № 243/2719/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Воронков Д. В. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.
суддів Гапонова А.В., Халаджи О.В.
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.

Учасники справи:
позивач керівник Краматорської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Донецької обласної державної військової адміністрації
відповідачі Черкаська селищна військова адміністрація Краматорського району Донецької області, ОСОБА_1 
треті особи, які не заявляли самостійних вимог щодо предмета спору Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Воронков Д.В.
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У квітні 2024року керівник Краматорської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Донецької обласної державної військової адміністрації подав в суд позов проти Черкаської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області та ОСОБА_1 з вимогами про:
- усунення перешкод Донецькій обласній державній адміністрації в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046, площею 2,0000га шляхом визнання незаконним та скасування рішення Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області від 21 квітня 2021року № 8/7-206;
- усунення перешкод Донецькій обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046 шляхом скасування державної реєстрації з одночасним припиненням речового права приватної власності на неї ОСОБА_1 ;
- усунення перешкод з боку ОСОБА_1 шляхом повернення (витребування) земельної ділянки на користь держави в особі Донецької обласної державної адміністрації;
- визнання права власності на земельну ділянку із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046 за державою в особі Донецької обласної державної адміністрації.
Існування таких вимог прокурор обґрунтовував тим, що рішенням Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області від 21 квітня 2021року № 8/7-206 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 » затверджено проект землеустрою та передано безоплатно у власність останній земельну ділянку із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046, загальною площею 2,0000га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Новоселівка із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 травня 2021року.
Прокурор вважав, що вказане рішення Черкаської селищної ради винесено з порушенням норм земельного законодавства, а тому є незаконним та підлягає скасуванню, а спірна земельна ділянка підлягає поверненню у власність держави.
Так, рішенням Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області від 31 жовтня 2018року № 7/33-919 було надано згоду на оголошення природних територій, розташованих на території Черкаської селищної ради під об`єктами природнозаповідного фонду, у тому числі ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець», площею 1037,9555 га. Розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 27 грудня 2019року № 1485/5-19 «Про оголошення заказників місцевого значення в Слов`янському районі Донецької області», природні території Слов`янського району, площею 1037,9555га, які розташовані від межі Харківської області на заході до м.Слов`янськ на сході, оголошено ландшафтним заказником місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець».
Відповідно до статті 5 Закону України «Про природно-заповідний фонд» Департаментом екології та природних ресурсів Донецької ОДА розроблено та затверджено Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець». Листом від 20 березня 2020року № 08-31/1633/90-20 Департамент екології та природних ресурсів Донецької ОДА направив Черкаській селищній раді завірену копію Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець» та Охоронне зобов`язання від 20 березня 2020року № 62. Таким чином, ландшафтний заказник місцевого значення «Заплава на р.Сухий Торець» як об`єкт природно-заповідного фонду є юридично створеним з 27 грудня 2019року, його територіям надано статус земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.
Пунктом 3 вказаного розпорядження рекомендовано Черкаській селищній раді Слов`янського району протягом року забезпечити розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території заказника місцевого значення, оформлення їх відповідними знаками та інформаційними матеріалами; внести відомості про обмеження у використанні земель до Державного земельного кадастру.
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень Донецьким окружним адміністративним судом 04 серпня 2023року розглянуто адміністративну справу № 200/17664/21 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до начальника Черкаської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про визнання протиправним та скасування рішення. Вказаним рішенням визнано протиправною бездіяльність Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області, яка полягала у не прийнятті рішення про погодження або про відмову у погодженні проектів землеустрою щодо організації та встановлення меж територій природнозаповідного фонду ландшафтних заказників місцевого значення, у тому числі «Заплава на р. Сухий Торець». Зобов`язано начальника Черкаської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області розглянути проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду ландшафтних заказників місцевого значення, у тому числі «Заплава на р. Сухий Торець» та прийняти вмотивоване рішення про погодження або відмову у погодженні вказаних проектів землеустрою. Рішення на теперішній час не виконано.
Листом Департаменту екології та природних ресурсів Донецької ОДА від 10 січня 2024року № 08-24/69/90-24 повідомлено, що спірна земельна ділянка із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046 розташована на території ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець», проект щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 на погодження до Департаменту не надходив. Накладення спірної земельної ділянки на межі території ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р.Сухий Торець» також підтверджується висновком сертифікованого інженера-землевпорядника ОСОБА_2 від 03 жовтня 2023року. Спірну земельну ділянку передано у власність ОСОБА_1 з метою ведення особистого селянського господарства, що свідчать про незаконне надання у приватну власність спірної земельної ділянки природно-заповідного фонду для сільськогосподарських цілей.
За таких обставин заволодіння земельною ділянкою державної власності природно-заповідного фонду відбулося з порушенням вимог земельного законодавства України, що ставить під обґрунтований сумнів добросовісність відповідачів під час винесення рішення та подальшої державної реєстрації речових прав.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2025року позов задоволено частково. Усунуто перешкоди Донецькій обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046, площею 2,0000га, яка розташована в адміністративних межах Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області, шляхом визнання незаконним та скасування рішення Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області від 21 квітня 2021року № 8/7-206 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 1424280300:01:000:0046, площею 2,0000га у власність для ведення особистого селянського господарства громадянці ОСОБА_1 . Усунуто перешкоди Донецькій обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046, площею 2,0000га, яка розташована в адміністративних межах Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області, шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58244762 від 20 травня 2021року, яким за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1424280300:01:000:0046, площею 2,0000га (номер відомостей про речове право 42044286). Усунуто перешкоди з боку ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні Донецькою обласною державною адміністрацією земельною ділянкою із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046, площею 2,0000га, яка розташована в адміністративних межах Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області, шляхом повернення (витребування) земельної ділянки з кадастровим номером 1424280300:01:000:0046, площею 2,0000га, яка розташована в адміністративних межах Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області, на користь держави в особі Донецької обласної державної адміністрації. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що розташування спірної земельної ділянки в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р.Сухий Торець» свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду, на які поширюється особливий правовий режим використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Водночас режим території зазначеного заказника та встановлені для нього обмеження унеможливлюють використання спірної земельної ділянки, яка є землею державної власності та право розпорядження якою належить Донецькій обласній державній адміністрації, за цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства».
Зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням вимог ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» підлягає розгляду як порушення права власності держави або відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння земельною ділянкою, навіть у разі реєстрації за іншою особою права приватної власності на таку ділянку.
За таких обставин ефективним способом захисту порушеного права є звернення до суду з негаторним позовом у порядку, визначеному статтею 391 ЦК України, з метою усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою природно-заповідного призначення шляхом визнання незаконним та скасування рішення Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області від 21 квітня 2021року № 8/7-206, скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, а також повернення земельної ділянки її власнику – Донецькій обласній державній адміністрації.
При цьому задоволення негаторного позову прокурора в частині вимог про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну земельну ділянку відповідає ефективному способу захисту порушених прав держави та узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 11 жовтня 2023року у справі № 734/1560/20.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
11 січня 2026року  ОСОБА_1 подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2025року.
В апеляційній скарзі заявниця не погодилася з висновками суду та висловила вимоги про скасування рішення і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що висновок ФОП ОСОБА_2 від 03 жовтня 2023року та лист Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації від 15 лютого 2024року № 08-24/416/90-24 є неналежними та недопустимими доказами. ФОП ОСОБА_2 є зацікавленою особою. Безпосередньо він надавав Департаменту екології та природних ресурсів Донецької ОДА послуги з розроблення документації із землеустрою щодо встановлення меж територій природно-заповідного фонду Донецької області на 8 об`єктах природньо-заповідного фонду. ФОП ОСОБА_2 звертався до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання незаконним та скасування рішення Черкаської селищної ради Краматорського раду Донецької області за результатами розгляду питань про погодження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду ландшафтних заказників місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець». Тому заявниця вважала, що висновок ФОП ОСОБА_2 від 03 жовтня 2023року прямо суперечить приписам статей 36, 38 ЦПК України.
Щодо посилання позивача на лист Департаменту екології та природних ресурсів Донецької ОДА від 15 лютого 2024року № 08-24/416/90-24, як доказ перетину спірної земельної ділянки з територією ландшафтного заказника, то до повноважень Департаменту екології та природних ресурсів Донецької ОДА не віднесено право встановлення (визначення) меж земельних ділянок на місцевості, підготування експертних висновків з питань землекористування. Відомості про те, що «земельна ділянка з кадастровим номером 1424280300:01:000:0046 розташована в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець» наведені в абзаці 2 листа взагалі нічим не аргументовано.
Департамент екології та природних ресурсів Донецької ОДА брав участь у розгляді справи № 200/17664/21 у Донецькому окружному адміністративному суді та є особою, зацікавленою у розгляді даної справи. Натомість спеціалізована державна установа з питань землевпорядкування – Головне управління Державного земельного кадастру України своїм листом підтверджує факт того, що інформація про розташування земельної ділянки з кадастровим номером 1424280300:01:000:0046 в межах території та охоронної зони ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець» відсутня.
Тому заявниця вважала, що матеріали справи не містять жодного доказу зміни цільового призначення спірної земельної ділянки. Наявні у справі документи однозначно спростовують твердження позивача про те, що станом на день виникнення права власності та передачу відповідачці, спірна земельна ділянка належала до земель природно-заповідного фонду, а її відчуження було можливе лише за погодженням з Кабінетом Міністрів України.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, через те, що обставини якими апелянт обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
14 січня 2026року ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду витребувано з Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу; та 02 березня 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05 березня 2026року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 березня 2026року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2025року.
30 березня 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 15?? год 28 квітня 2026року.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
Рішенням Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області від 31 жовтня 2018року № 7/33-919 надано згоду на оголошення природних територій, розташованих на території Черкаської селищної ради під об`єктами природно заповідного фонду, у тому числі ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець», площею 1037,9555га.
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 18 грудня 2018року за № 347 розроблено проект створення (оголошення) ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець» на території Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області за межами населених пунктів.
Департаментом екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, Сіверсько-Донецьким басейновим управлінням водних ресурсів було погоджено проект створення (оголошення) ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець» на території Черкаської селищної ради, що підтверджується відповідними листами № 08-27/6211/90-18 від 14 листопада 2018року, № 0-5-0.201-1524/116-18 від 29 листопада 2018року, № 17/2877 від 11 грудня 2018року.
Розпорядженням Голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 27 грудня 2019року № 1485/5-19 «Про оголошення заказників місцевого значення в Слов`янському районі Донецької області» природні території Слов`янського району, площею 1037,9555 га, які розташовані від межі Харківської області на заході до м. Слов`янськ на сході, оголошено ландшафтним заказником місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець».
Департамент екології та природних ресурсів Донецької ОДА направив Черкаській селищній раді завірену копію Положення про ландшафтний заказник місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець» та Охоронне зобов`язання від 20 березня 2020року № 62, що вбачається з листа від 20 березня 2020року № 08-31/1633/90-20.
Охоронним зобов`язанням від 20 березня 2020року № 62 Черкаській селищній раді передається під охорону та дотримання встановленого режиму ландшафтний заказник місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець», загальною площею 1037,9555га у межах території Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області.
Рішенням Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області від 21 квітня 2021року № 8/7-206 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянці ОСОБА_1 » затверджено проект землеустрою та передано безоплатно у власність ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046, загальною площею 2,0000га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту с. Новоселівка із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області.
20 серпня 2021року між Департаментом екології та природних ресурсів та ФОП ОСОБА_2 укладено договір № 53 про закупівлю послуг за державні кошти від 20 серпня 2021року та додаткові угоди, відповідно до якого виконавець зобов`язується надати замовнику послуги з «Розроблення документації із землеустрою щодо встановлення меж територій природно – заповідного фонду Донецької області».
Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 360685417 від 02 січня 2024року право власності на земельну ділянку із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046, загальною площею 2,0000га було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 травня 2021року за ОСОБА_1 .
З повного доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що Донецьким окружним адміністративним судом 04 серпня 2023року ухвалено рішення у справі № 200/17664/21 за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до начальника Черкаської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа – Департамент екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування рішення. Вказаним рішенням частково задоволено позовні вимоги та визнано протиправною бездіяльність Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області, яка полягала у не прийнятті рішення про погодження або про відмову у погодженні проектів землеустрою щодо організації та встановлення меж територій природнозаповідного фонду ландшафтних заказників місцевого значення, у тому числі «Заплава на р. Сухий Торець». Зобов`язано начальника Черкаської селищної військової адміністрації Краматорського району Донецької області розглянути проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду ландшафтних заказників місцевого значення, у тому числі «Заплава на р. Сухий Торець» та прийняти вмотивоване рішення про погодження або відмову у погодженні вказаних проектів землеустрою. Рішення набрало законної сили 05 вересня 2023року.
Як вбачається з висновку інженера-землевпорядника ОСОБА_2 від 03 жовтня 2023року в результаті співставлення актуальних даних Державного земельного кадастру та даних топогафо-геодезичних вишукувань встановлено, що в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець» розташовані земельні ділянки із кадастровими номерами 1424280300:01:000:0039, 1424280300:01:000:0047, 1424280300:01:000:0046.
Кабінетом Міністрів рішення про погодження зміни цільового призначення земельної ділянки із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046. Не приймалося, що видно з відповідного листа № 30723/0/2-23 від 29 листопада 2023року.
Департамент екології та природних ресурсів Донецької ОДА листом від 10 січня 2024року № 08-24/69/90-24 повідомив, що земельна ділянка з кадастровим номером 1424280300:01:000:0046 розташована на території ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець», проект щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 на погодження до Департаменту не надходив.
Як вбачається з листа № 33/01-19 від 19 січня 2024року Черкаська селищна військова адміністрація не володіє інформацією чи знаходиться земельна ділянка із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046 в межах розташування ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець», оскільки вказаний заказник не внесено до Публічної кадастрової карти, а сертифікований інженер-землевпорядник, який має відповідне обладнання для виносу вказаної земельної ділянки в натуру (па місцевість), у штаті військової адміністрації та Черкаської селищної ради відсутній. Черкаською селищною радою та військовою адміністрацією не забезпечено розроблення проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж території ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець», оформлення його відповідними знаками та інформаційними матеріалами у зв`язку із відсутністю передбачених на це в бюджеті селищної ради та військової адміністрації коштів. Селищною радою землевпорядна документація щодо відведення земельної ділянки із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046 у власність ОСОБА_1 не надсилалася на погодження до Департаменту екології та природних ресурсів Донецької ОДА у зв`язку з відсутністю для цього підстав.
З листа № 10-Б.0.2-711/2-24 від 28 лютого 2024року ГУ Держгеокадастру у Донецькій області повідомило, що за даними Національної кадастрової системи відомості про обмеження у використанні земель ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець» відсутні у Державному земельному кадастрі. Інформація про 1424280300:01:000:0046 в межах території та охоронної зони ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець» відсутня.
Як вбачається з рішення № 7/50-1584 від 24 червня 2020року та колективного звернення від 22 червня 2020року, Черкаською селищною радою було прийнято рішення «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж територій заказників місцевого значення на землях Черкаської селищної ради». З пунктів 1, 2 даного рішення у розробленні проектів землеустрою щодо організації та встановлення меж територій заказників місцевого значення на землях Черкаської селищної ради відмовлено, доручено проведення громадських слухань з цього питання.
03 жовтня 2020року ОСОБА_1 звернулась до голови Черкаської селищної ради Слов`янського району з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, що видно з відповідної заяви.
Як вбачається з проекту ТОВ «Інвестгеопроект» за договором з ОСОБА_1 виготовило проект землеустрою ділянки у 2020році. Відповідно до пункту 1.2 пояснювальної записки до проекту земельна ділянка розташована на території Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області (за межами населених пунктів) та має такі характеристики: загальна площа земельної ділянки – 2,000га; категорія земель – землі сільськогосподарського призначення; вид цільового призначення – землі запасу; вид угідь – рілля; форма власності – комунальна.
З висновку ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 11 грудня 2020року №16434/82-20, яким погоджено проект землеустрою ОСОБА_1 , вбачається, що майбутня земельна ділянка містить характеристики, аналогічні проекту земельної ділянки, виготовленого ТОВ «Інвестгеопроект».
Рішенням Черкаської селищної ради Слов`янського району № 7/52-1658 від 16 жовтня 2020року ОСОБА_1 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, що вбачається з відповідного рішення.
Як вбачається з рішення Черкаської селищної ради Слов`янського району № 8/7-187 від 21 квітня 2021року «Про внесення змін до рішення Черкаської селищної ради від 31 жовтня 2018року №7/33-919 «Про надання згоди на оголошення території заказників місцевого значення», внесені зміни до рішення Черкаської селищної ради від 31 жовтня 2018року №7/33-919 «Про надання згоди на оголошення території заказників місцевого значення», крім іншого, відмовлено у наданні згоди на оголошення природних територій загальною площею 1425,62га, розташованих на території Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області, а саме ботанічними заказниками місцевого значення «Камінюка-байрак», «Валуни», «Суха балка», ландшафтними заказниками місцевого значення «Карачунівська балка», «Заплава на р. Сухий Торець».
11 листопада 2021року ФОП ОСОБА_2 було надано на погодження Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області, проект землеустрою заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець».
Як вбачається з листа № 2678/021-07/13 від 25 листопада 2021року Черкаською селищною радою ФОП ОСОБА_2 було повідомлено, що депутати не погодили подані ним проекти землеустрою та, що повертають їх ФОП ОСОБА_2 .
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
У своїх висновках про часткове задоволення позову суд першої інстанції вирішального значення надав тій обставині, що прокурором доведено належними та допустимими доказами розташування спірної земельної ділянки в межах ландшафтного заказника місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець», що свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду, на які поширюється особливий правовий режим використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Водночас режим території зазначеного заказника та встановлені для нього обмеження унеможливлюють використання спірної земельної ділянки, яка є землею державної власності та право розпорядження якою належить Донецькій обласній державній адміністрації, за цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства».
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до частини першої статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
Згідно з частинами третьою, четвертою, сьомою статті 20 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, категорія земель та вид цільового призначення земельної ділянки визначаються в межах відповідного виду функціонального призначення території, передбаченого затвердженим комплексним планом просторового розвитку території територіальної громади або генеральним планом населеного пункту. Встановлення цільового призначення земельної ділянки може здійснюватися без додержання вимог, передбачених абзацом першим цієї частини, у випадках: передачі земельної ділянки державної, комунальної власності відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; консервації деградованих і малопродуктивних, техногенно забруднених земель; віднесення земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення; зміни виду цільового призначення земельної ділянки в межах категорії земель сільськогосподарського призначення (крім віднесення їх до земельних ділянок для садівництва, зміни цільового призначення земельних ділянок під полезахисними лісовими смугами). При внесенні до Державного земельного кадастру відомостей про встановлення або зміну цільового призначення земельної ділянки належність земельної ділянки до відповідної функціональної зони визначається за даними Державного земельного кадастру. Відомості про цільове призначення земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру. Зміна цільового призначення земельних ділянок погоджується у разі зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок якої земельні ділянки виводяться із складу таких категорій, а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом «б» частини першої статті 150 цього Кодексу, – з Кабінетом Міністрів України.
У статті 43 ЗК України встановлено, що землі природно-заповідного фонду – це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Згідно зі статтею 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).
Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (стаття 45 ЗК України).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду – це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На землях територій та об`єктів природно-заповідного фонду, які створюються в зоні відчуження та зоні безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, забороняється будь-яка діяльність, що не забезпечує режим радіаційної безпеки. Межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. На використання земельної ділянки або її частини в межах природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором. Завдані внаслідок обмеження (обтяження) у землекористуванні втрати відшкодовуються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.
Відповідно до статті 25 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів.
Згідно зі статтею 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник. Господарська, наукова та інша діяльність, що не суперечить цілям і завданням заказника, проводиться з додержанням загальних вимог щодо охорони навколишнього природного середовища. Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.
Рішення про створення природних заповідників, національних природних парків, а також щодо інших територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення приймаються Президентом України. Території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання (частини перша та п`ята статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до статей 51–53 цього Закону за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі відповідного експертного висновку.
Згідно з пунктом «г» частини четвертої статті 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.
Системний аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що землі природно-заповідного фонду, що перебувають у державній чи комунальній власності, не підлягають приватизації. Такі землі можуть перебувати у приватній власності лише у зв`язку з формуванням на цих земельних ділянках об`єктів природно-заповідного фонду чи включення земельних ділянок, що належать фізичним чи юридичним особам, до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення. Вилучення (викуп) земель природно-заповідного фонду із державної чи комунальної власності був можливим тільки на підставі постанови Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної державної адміністрації або місцевої ради, якщо вилучення (викуп) земельної ділянки погодила Верховна Рада України (постанова Верховного Суду від 05 листопада 2025року у справі № 190/998/21 (провадження № 61-8127св25).
Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2023року у справі № 554/10517/16 (провадження № 14-76цс22) виснувала, що зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку. За таких умов ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2023року у справі № 910/8413/21 (провадження № 12-9гс23) зробила висновки, що фізичні особи можуть володіти земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, але виключно у разі, якщо вони ними володіли на час створення об`єкта природно-заповідного фонду. При цьому набуття права приватної власності на землі, які вже віднесені до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, положеннями ЗК України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та інших нормативно-правових актів України заборонено. Зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку. У випадках, коли на певний об`єкт нерухомого майна за жодних умов не може виникнути право приватної власності, державна реєстрація цього права не змінює володільця відповідного об`єкта, а тому порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади слід розглядати як таке, що не пов`язане з позбавленням власника володіння. Належним способом захисту прав власника у цих випадках є негаторний позов.
Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020року у справі № 910/2323/18 зазначив, що незалежно від завершення процедури встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду в натурі цільове призначення відповідних територій як земель природно-заповідного фонду є незмінним.
Верховний Суд у постановах від 13 серпня 2019року у справі № 910/11164/16, від 26 лютого 2020року у справі № 911/3315/17, від 07 жовтня 2020року у справі № 910/2323/18, від 16 вересня 2022року у справі № 752/3090/19, від 15 лютого 2023року у справі № 734/1560/20, від 27 вересня 2023року у справі № 621/394/20, від 23 липня 2024року у справі № 621/1372/20, від 17 вересня 2024року у справі № 910/10049/22, від 09 жовтня 2024року у справі № 621/989/20 зробив висновки, що до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проєктів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що відповідає частині четвертій статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», при цьому неоформлення земель під об`єктом природно-заповідного фонду не змінює його цільового призначення як земель, віднесених до земель природно-заповідного фонду, та не звільняє органи державної влади від обов`язку діяти відповідно до встановленого чинним законодавством України порядку зміни цільового призначення та вилучення земельної ділянки.
Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2025року у справі № 743/1087/23 (провадження № 61-11115св24) зазначив, що фізичні особи можуть володіти земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, але виключно у разі, якщо вони ними володіли на час створення об`єкта природно-заповідного фонду. При цьому набуття права приватної власності на землі, які вже віднесені до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, положеннями ЗК України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та інших нормативно-правових актів України заборонено. Нерозроблення уповноваженим органом проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, на якій розташований регіональний ландшафтний парк, та невнесення до Державного земельного кадастру меж такої земельної ділянки із зазначенням обмежень щодо режиму її використання, не свідчить про відсутність таких обмежень і можливість перебування спірної земельної ділянки у приватній власності.
Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2023року у справі № 734/1560/20 (провадження № 61-7616св23) дійшов висновку, що задоволення вимоги прокурора про повернення земельної ділянки у державну власність саме собою не є правовою підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення права власності на спірну земельну ділянку. У зв`язку з цим у разі задоволення негаторного позову прокурора вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну земельну ділянку є такою, що також відповідає ефективному способу захисту порушених прав держави.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оскільки мета позову у цій справі спрямована на усунення перешкод державі, яка не втратила володіння земельною ділянкою природно-заповідного фонду, у користуванні та розпорядженні такою ділянкою, вимога про повернення спірної земельної ділянки у державну власність є належним та ефективним способом захисту.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що право власності держави на спірну земельну ділянку природно-заповідного фонду підлягає захисту шляхом повернення цієї земельної ділянки відповідно до вимог статті 391 ЦК України, а також шляхом скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень на спірну земельну ділянку, що є необхідним для реального відновлення порушеного права держави.
Висновки суду першої інстанції щодо необхідності задоволення негаторного позову відповідають установленим у справі фактичним обставинам, зроблені з дотриманням вимог процесуального закону, ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та узгоджуються з наведеною судовою практикою Верховного Суду.
Доводи апеляційної скарги щодо недопустимості в якості доказів висновку ФОП ОСОБА_2 від 03 жовтня 2023року та листа Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації від 15 лютого 2024року № 08-24/46/90-24, апеляційний суд не приймає до уваги як безпідставні.
Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 є сертифікованим інженером- землевпорядником (кваліфікаційний сертифікат № 002241 від 05 лютого 2013року, свідоцтво про підвищення кваліфікації інженера-землевпорядника від 16 лютого 2017року серія ХД № 0146, від 25 травня 2021року серія ХД № 0605), що підтверджує його професійну компетентність і право виконувати відповідні роботи.
Документ (висновок) складений сертифікованим інженером-землевпорядником у межах його професійних повноважень, є належним та допустимим доказом, оскільки створений компетентною особою, уповноваженою на виконання таких робіт законом та містить технічні відомості, що мають істотне значення для встановлення фактичних обставин справи.
Натомість вказаний висновок відповідачка  ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не спростувала, що є її процесуальним обов`язком.
Крім того, висновок ФОП ОСОБА_2 від 03 жовтня 2023року цілком узгоджується зі змістом листа Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації від 15 лютого 2024року № 08-24/416/90-24.
Водночас лист Департаменту екології та природних ресурсів Донецької обласної державної адміністрації від 15 лютого 2024року № 08-24/46/90-24 надано до суду з метою обґрунтування наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, а саме підтвердження невжиття заходів досудового та цивільно-правового регулювання щодо скасування рішення Черкаської селищної ради від 21 квітня 2021року № 8/7-206, яким затверджено проект землеустрою та передано безкоштовно у власність громадянці ОСОБА_1 земельну ділянку із кадастровим номером 1424280300:01:000:0046, площею 2,0000га для ведення особистого селянського господарства.
Аргументи апеляційної скарги про відсутність встановлених у натурі меж ландшафтного заказника та, як наслідок, про невиникнення правового режиму земель природно-заповідного фонду не заслуговують на увагу, оскільки статус земель як земель природно-заповідного фонду визначається актом про створення відповідного об`єкта природно-заповідного фонду, а не фактом винесення його меж у натурі.
Ландшафтний заказник місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець»створено на підставі розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 27 грудня 2019року № 1485/5-19, у зв`язку з чим з моменту його утворення на відповідні землі поширюється спеціальний правовий режим охорони та використання. Водночас відсутність встановлення меж заказника у натурі не скасовує і не змінює правового режиму земель природно-заповідного фонду та не впливає на обсяг встановлених законом обмежень щодо їх використання.
Відтак, надані позивачем докази є належними, допустимими та достовірними, що у своїй сукупності дають суду можливість повно і всебічно встановити всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що контроль за використанням земельної ділянки на території об`єкта природно-заповідного фонду відповідно до її цільового призначення є важливим як для держави, так і для суспільства в цілому. Ландшафтний заказник місцевого значення «Заплава на р. Сухий Торець»набув статусу об`єкта природно-заповідного фонду задовго до виникнення спірних правовідносин, а встановлений для нього режим та передбачені обмеження унеможливлюють використання спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.
Повернення спірної земельної ділянки переслідує легітимну мету – здійснення контролю за використанням відповідного майна відповідно до загальних інтересів з метою забезпечення його використання за цільовим призначенням. Важливість таких інтересів зумовлена особливим правовим статусом цієї земельної ділянки та необхідністю дотримання встановлених законом обмежень щодо обігу і використання земель природно-заповідного фонду для запобігання заподіянню шкоди навколишньому природному середовищу та об`єктам, що перебувають під особливою державною охороною.
За таких обставин втручання держави у право мирного володіння  ОСОБА_1 земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарствана території об`єкта природно-заповідного фонду є пропорційним, переслідує легітимну мету контролю за використанням цієї ділянки відповідно до її цільового призначення та відповідає загальним інтересам. Така мета переважає приватний інтерес відповідача у збереженні контролю над спірною земельною ділянкою.
Водночас відповідачі не були позбавлені доступу до законодавства і, проявивши розумну обачність, могли та повинні були усвідомлювати, що спірна земельна ділянка має ознаки земель природно-заповідного призначення. За таких умов зайняття земельної ділянки державної власності природно-заповідного фонду відбулося з порушенням вимог земельного законодавства України, що обґрунтовано ставить під сумнів добросовісність відповідачів під час винесення оспорюваного рішення та подальшої державної реєстрації речових прав.
У цілому доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та обґрунтованих висновків, викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, а зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з їх оцінкою та посилань на обставини, які були предметом дослідження суду першої інстанції.
Згідно статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідачка надала пояснення та докази щодо обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх заперечень.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення –без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу  ОСОБА_1 .

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2025року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 28 квітня 2026року.

Судді: