ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/4733/25	

Господарський суд Харківської області у складі
судді Чистякової І.О. 
за участю секретаря судового засідання Татаурова В.А.
розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова (ідентифікаційний код/Умовний код: 0291010821, вул. Вартових Неба, 55-А, м. Харків, 61072) в інтересах держави, в особі Харківської міської ради (ідентифікаційний код 04059243, майдан Конституції, 7, м. Харків, 61003) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунальний заклад "Харківська спеціальна школа ім. В.Г. Короленка" Харківської обласної ради (61022, м. Харків, вул. Сумська, 55, ідентифікаційний код 14084549) 	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ-ЕЛІТ БУД" (ідентифікаційний код 44193866 вул. Вартових Неба, 42 кімната 311, м. Харків, 61072) треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) Споживче товариство "ЖБК "АВАНТАЖ" (61058, м. Харків, вул. Культури, 20-В, ідентифікаційний код 38493539), 2) Споживче товариство "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" (61166, місто Харків, вулиця Бакуліна, 11, 2 поверх, 18, ідентифікаційний код 31233747) 	
про 	примусове припинення права власності та повернення ділянки 	
за участю представників учасників справи:
прокурора - Комісара О.О.
позивача - не з`явився
3-ї особи на стороні позивача - не з`явився
відповідача - адвоката Дзюби І.М.
3-ї особи на стороні відповідача (Споживче товариство "ЖБК "АВАНТАЖ") - не з`явився
3-ї особи на стороні відповідача (Споживче товариство "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ") - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Шевченківська окружна прокуратура міста Харкова звернулась до Господарського суду Харківської області в інтересах держави в особі Харківської міської ради (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ-ЕЛІТ БУД" (відповідач), в якій просить суд:
1. Примусово припинити право власності ТОВ "АВАНТАЖ-ЕЛІТ БУД", код ЄДРПОУ 44193866 на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:04:013:0014 площею 0,4237 га по вул. Данилевського, 4 у місті Харкові.
2. Зобов`язати ТОВ "АВАНТАЖ-ЕЛІТ БУД", код ЄДРПОУ 44193866 повернути у власність Харківської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:04:013:0014 площею 0,4237 га по вул. Данилевського, 4 у місті Харкові.
Прокурор також просить суд стягнути з відповідача судовий збір у сумі 4844,8 грн на користь Харківської обласної прокуратури та залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Комунальний заклад "Харківська спеціальна школа ім. В.Г. Короленка" Харківської обласної ради (61022 м. Харків, вул. Сумська, 55, код ЄДРПОУ: 14084549).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.01.2026 позовну заяву залишено без руху. 
15.01.2026 через систему "Електронний суд" прокурором подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, яку зареєстровано 16.01.2026 за вх.№1269.
19.01.2026 через систему "Електронний суд" відповідачем подано заперечення на заяву прокурора про усунення недоліків позовної заяви (вх.№1404).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/4733/25. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 16 лютого 2026 року о 10:00. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунальний заклад "Харківська спеціальна школа ім. В.Г. Короленка" Харківської обласної ради (61022, м. Харків, вул. Сумська, 55, ідентифікаційний код 14084549). Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Споживче товариство "ЖБК "АВАНТАЖ" (61058, м. Харків, вул. Культури, 20-В, ідентифікаційний код 38493539). Зобов`язано прокурора не пізніше двох днів з дня вручення цієї ухвали направити 3-м особам копію позовної заяви разом з доданими до неї документами, докази чого надати суду протягом 15 днів з дня відкриття провадження у справі. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено прокурору, позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Встановлено відповідачу строк для подання заперечення на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено 3-м особам строк для подання письмових пояснень: щодо позову - 10 днів з дня отримання копії позовної заяви разом з доданими до неї документами; щодо відзиву на позов - 10 днів з дня отримання копії відзиву на позов.
29.01.2026 через систему "Електронний суд" прокурором подано заяву, яку зареєстровано 30.01.2026 за вх.№ 2468, про долучення до матеріалів справи доказів надсилання 3-й особі копії позовної заяви з додатком.
04.02.2026, у встановлений строк, через систему "Електронний суд" відповідачем подано відзив на позовну заяву (вх.№2853), в якому він просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ” (61166, місто Харків, вулиця Бакуліна, будинок 11, 2 поверх, 18, ідентифікаційний код 31233747). Застосувати наслідки спливу позовної давності за вимогами прокурора. Відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, наполягаючи зокрема на тому, що прокурором не надано доказів нецільового використання спірної земельної ділянки, тому позовні вимоги прокурора про примусове припинення права власності на спірну земельну ділянку на підставі пункту “а” ч.1 ст.143 ЗК України є незаконними та задоволенню не підлягають. Прокурор у позові надає своє довільне тлумачення п.5.1. рішення Харківської міської ради від 24.06.2009 №136/09 вважаючи, що воно втратило чинність внаслідок невиконання обов`язку проведення будівництва у встановлений в ньому строк, прокурор фактично самостійно переписує цей пункт, ставить крапку після словосполучення “втрачає чинність” і ігнорує те, що у тексті п.5.1. далі за словосполученням “втрачає чинність” йде сполучник “і”, а після нього вказано “договори оренди земельних ділянок підлягають розірванню у встановленому порядку”. Відповідач набув право власності на спірну земельну ділянку оплатно, відповідно до договору купівлі-продажу, який посвідчено 16.09.2022, відповідач є добросовісним набувачем, прокурор протилежного не довів, тому вимога прокурора про зобов`язання відповідача повернути спірну земельну ділянку у власність Харківської міської ради є незаконним втручанням у право "мирного володіння майном" (другий елемент трискладового тесту ЄСПЛ за ст. 1 Першого протоколу ЄКПЛ) є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Позовні вимоги прокурора ґрунтуються на тому, що невиконання обов`язку зі здійснення будівництва на спірній земельній ділянці у строк до 31.12.2013 встановлений рішенням від 24.06.2009 р. №136/09, є підставою вважати, що таке рішення втратило чинність і земельна ділянка мала бути повернена Харківській міській раді, отже слідує, що датою виникнення у Харківської міської ради, а відповідно і у прокурора, права на звернення до суду за захистом у такому випадку є 31.12.2013, відповідно строк давності по вимогам заявленим прокурором сплив 31.12.2016. З огляду на вищезазначені обставини, як у Харківської міської ради, так і у прокуратури було достатньо часу в межах 3-річного строку позовної давності, починаючи з 31.12.2013, для захисту своїх порушених прав/ інтересів та звернення з відповідним позовом до господарського суду, натомість, прокурор звернувся із позовом після спливу аж 12 років. Враховуючи вищевказане, прокурор звернувся до суду з позовною заявою в інтересах держави в особі Харківської міської ради про припинення права власності та повернення спірної земельної ділянки Харківській міській раді за межами строку позовної давності, а тому відповідач заявляє про застосування наслідків спливу строку позовної давності до позову прокурора, що є підставою для відмови у позові.
12.02.2026 через систему "Електронний суд" 3-ю особою - СПОЖИВЧИМ ТОВАРИСТВОМ "ЖБК "АВАНТАЖ" подано письмові пояснення щодо позову та відзиву, які зареєстровано 13.02.2026 за вх.№3627, в яких 3-я особа просить відмовити в задоволенні позовних вимог прокурора в повному обсязі, наполягаючи зокрема на тому, що в позові прокурор не навів доказів нецільового використання земельної ділянки, ні СТ “ЖБК “Авантаж”, ні відповідачем, до позову не додано жодних доказів, що підтверджують факт нецільового використання земельної ділянки. За доводами прокурора, враховуючи втрату чинності рішення сесії Харківської міської ради від 24.06.2009 за №136/09 в частині надання СТ “ЖБК “Авантаж” у власність земельної ділянки, загальною площею 0,4237 га для будівництва та подальшої експлуатації житлового будинку по вул. Данилевського, 4 з урахуванням знесення нежитлових споруд, зазначена земельна ділянка підлягає поверненню у власність Харківської міської ради на підставі положень ст. 1212 ЦК України. Однак рішення Харківської міської ради від 24.06.2009 № 136/09 не стосувалося СТ “ЖБК “Авантаж”, також вказане рішення ніяк не пов`язане з рішенням від 23.12.2015 №36/15, яке продовжувало строки будівництва для СТ “ЖБК “Авантаж”. В рішенні від 23.12.2015 № 36/15 Харківською міською радою не встановлено жодних наслідків пов`язаних з недотриманням СТ “ЖБК “Авантаж” строків будівництва житлового будинку по вул. Данилевського, 4, таких як втрата рішенням чинності, припинення права власності на спірну земельну ділянку. Фактично приймаючи рішення від 23.12.2015 № 36/15 про продовження строків забудови земельної ділянки Харківська міська рада підтвердила те, що не вважала, що рішення від 24.06.2009 № 136/09 втратило чинність і земельна ділянка підлягає поверненню у власність Харківської міської територіальної громади у встановленому порядку, якби вона так вважала, то не продовжувала б строків забудови. Споживче товариство “Житлово-будівельний кооператив “Авантаж”, ідентифікаційний код юридичної особи 31233747, набуло право власності на спірну земельну ділянку на підставі рішення від 24.06.2009 № 136/09 за встановленою законом процедурою, протилежного прокурор не доводить, тому не має підстав вважати, що підстава набуття ним права власності на зазначену ділянку була відсутня чи згодом відпала. Відповідач не набував земельну ділянку у власність від Харківської міської ради на підставі рішення Харківської міської ради від 24.06.2009 № 136/09, тобто щодо нього вважати що підстава набуття ним права власності згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України) є протиправною. Спірна земельна ділянка вибула з володіння Харківської міської ради разом із правами володіння, користування та розпорядження на неї, перейшла у власність Споживчого товариства "Житлово-будівельний кооператив "Авантаж" з підстави, передбаченої законом, протилежного прокурор не довів, прокурором не заявлено вимог та доказів щодо спростування передачі права власності на спірну земельну ділянку Харківською міською радою Споживчому товариству "Житлово-будівельний кооператив "Авантаж" та подальших переходів права власності в 2012 та 2022 роках. На підставі вищевикладеного, слідує, що вимога прокурора про повернення земельної ділянки відповідачем на підставі ст. 387 ЦК України є незаконною та задоволенню не підлягає.
13.02.2026 через систему "Електронний суд" прокурором подано додаткові пояснення, які зареєстровано 16.02.2026 за вх.№3743.
В судовому засіданні 16.02.2026 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відмову у прийнятті до розгляду додаткових пояснень прокурора від 16.02.2026 вх.№3743, оскільки подання прокурором додаткових пояснень, які по суті та змісту є відповіддю на відзив, з порушенням строків та черговості, без клопотання про продовження процесуального строку на подання та дозволу суду, є порушенням ст. 161, 166 ГПК України. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.02.2026 задоволено клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - СПОЖИВЧОГО ТОВАРИСТВА “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" (61166, місто Харків, вулиця Бакуліна, будинок 11, 2 поверх, 18, ідентифікаційний код 31233747). Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" (61166, місто Харків, вулиця Бакуліна, будинок 11, 2 поверх, 18, ідентифікаційний код 31233747). Підготовче засідання відкладено на "09" березня 2026 р. о 10:30 год. Зобов`язано прокурора не пізніше двох днів з дня вручення цієї ухвали направити 3-й особі копію позовної заяви разом з доданими до неї документами, докази чого надати суду до 23 лютого 2026 р. Зобов`язано відповідача не пізніше двох днів з дня вручення цієї ухвали направити 3-й особі копію відзиву разом з доданими до нього документами, докази чого надати суду до 23 лютого 2026 р. Встановлено 3-й особі (СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ") строк для подання: письмових пояснень щодо позову - 10 днів з дня отримання копії позовної заяви разом з доданими до неї документами; письмових пояснень щодо відзиву на позов - 10 днів з дня отримання копії відзиву на позов.
18.02.2026 через систему "Електронний суд" прокурором подано заяву, яку зареєстровано 19.02.2026 за вх.№ 4191, про долучення до матеріалів справи доказів надсилання СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" копії позовної заяви з додатком.
18.02.2026 через систему "Електронний суд" відповідачем подано заяву, яку зареєстровано 19.02.2026 за вх.№ 4195, про долучення до матеріалів справи доказів надсилання СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" копії відзиву з додатком.
02.03.2026, у встановлений строк, через систему "Електронний суд" 3-ю особою - СПОЖИВЧИМ ТОВАРИСТВОМ “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" подано пояснення щодо позову та відзиву, які зареєстровано 03.03.2026 за вх.№5105, в яких 3-ю особа просить в позові відмовити повністю, наполягаючи зокрема на тому, що законність набуття СТ “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ” права власності на земельну ділянку по вул. Данилевського, 4 у місті Харкові встановлена при розгляді Господарським судом Харківської області справи № 922/5088/15, договори купівлі-продажу земельної ділянки, укладені з СТ “ЖБК “Авантаж” та відповідачем, є чинними, відповідно, доводи прокурора про право витребувати спірну земельну ділянку у відповідача на підставі ст.387 ЦК України є необґрунтованими, оскільки прокурором не доведено незаконність заволодіння нею відповідачем. Земельну ділянку першим набувачем - СТ "ЖИТЛОВО - БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" набуто у власність згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 185424, виданого управлінням Держкомзему в місті Харкові 28.05.2012 на підставі рішення 34 сесії 5 скликання Харківською міською радою Харківської області від 24.06.2009 № 136/09, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 631010002000177. Отже, з моменту першого набуття права власності на земельну ділянку та реєстрації права власності - 28.05.2012 на час звернення прокурора з позовом у цій справі (30.12.2026) минуло більше 10 років, тому відповідно до приписів ч.3 ст.388 ЦК України, земельна ділянка у даному випадку не може бути витребувана у добросовісного набувача, яким є відповідач, вимога прокурора про повернення у власність Харківської міської ради земельної ділянки по вул. Данилевського, 4 у місті Харкові є незаконною та суперечить ч.3 ст.388 ЦК України, що є безумовною підставою для відмови в задоволені цієї вимоги.
09.03.2026 судове засідання не відбулося з причини оголошення на території м. Харкова повітряної тривоги.
Ухвалою суду від 09.03.2026 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Призначено підготовче засідання на "23" березня 2026 р. о 13:30 год.
11.03.2026 через систему "Електронний суд" прокурором подано відповідь на пояснення 3-ї особи - СПОЖИВЧОГО ТОВАРИСТВА “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ”, яку зареєстровано 12.03.2026 за вх.№5933, в якій прокурором зазначено зокрема, що передання за Договором купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений 24.12.2012, СПОЖИВЧИМ ТОВАРИСТВОМ "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ "ЖБК "Авантаж" спірної земельної ділянки лише доводить відсутність у Споживчого Товариства "ЖИТЛОВОБУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" наміру здійснювати свої зобов`язання, на які розраховувала Харківська міська рада, а навпаки бажання уникнути наслідків невиконання зобов`язання у вигляді повернення земельної ділянки Харківській міській раді. Задля уникнення наслідків невиконання зобов`язання СПОЖИВЧИМ ТОВАРИСТВОМ "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" укладено договір із однойменним СПОЖИВЧИМ ТОВАРИСТВОМ “ЖБК “Авантаж”, що викликає сумнів у добросовісності таких дій. В подальшому, рішенням 2 сесії Харківської міської ради 7 скликання “Про поновлення договорів оренди землі для продовження будівництва об`єктів” від 23.12.2015 № 36/15 продовжено СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ “ЖБК “АВАНТАЖ” строки будівництва житлового будинку по вул. Данилевського, 4 з урахуванням знесення нежитлових споруд до 31.12.2020. Рішенням від 23.12.2015 № 36/15 строки будівництва СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ “ЖБК “АВАНТАЖ” саме ПРОДОВЖЕНО, а не ВСТАНОВЛЕНО. Таким чином, внаслідок заначених дій та укладення договорів купівлі-продажу між пов`язаними особами порушено право власності Харківської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:04:013:0014 по вул. Данилевського, 4 в м. Харкові. Отже, згідно з пунктом 5.1 рішення сесії Харківської міської ради від 24.06.2009 за №136/09 “Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування” у випадку не здачі об`єктів до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також не отримання дозволів на виконання будівельних робіт, зазначене рішення втрачає чинність. Враховуючи втрату чинності рішення сесії Харківської міської ради від 24.06.2009 за №136/09 “Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування” в частині надання у власність земельної ділянки, загальною площею 0,4237 га для будівництва та подальшої експлуатації житлового будинку по вул. Данилевського, 4 з урахуванням знесення нежитлових споруд, зазначена земельна ділянка підлягає поверненню у власність Харківської міської ради на підставі положень ст. 1212 ЦК України. Враховуючи те, що Споживче Товариство “Житлово-Будівельний Кооператив “Авантаж” не здало об`єкт до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також не отримувало дозволів на виконання будівельних робіт, не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, зазначене рішення сесії Харківської міської ради втрачає чинність, земельна ділянка площею 0,4237 га по вул. Данилевського, 4 у м. Харкові підлягає поверненню у власність Харківської міської територіальної громади у встановленому порядку у звязку з тим, що підстава для набуття (збереження) майна, відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України – відпала. Отже, земельна ділянка з кадастровим номером 6310136300:04:013:0014 підлягає витребуванню з володіння ТОВ “АВАНТАЖ-ЕЛІТ БУД” на підставі ст. 387 ЦК України. Перепродаж двічі земельної ділянки одноіменним суб`єктам господарювання (які навіть електронні пошти вказують схожі/створені за одним принципом), коли жоден із трьох власників земельної ділянки не здійснював будівництво, в той час як Харківська міська рада розраховувала на забудову земельної ділянки відповідно до умов рішення сесії Харківської міської ради, свідчить про недобросовісність усіх трьох суб`єктів господарювання. Прокурором також зазначено, що рішення у справі № 922/5088/15 не має преюдиційного значення для вирішення спору у справі № 922/4733/25, факти та обставини, уже встановлені рішенням суду стосуються інших питань, спір у справі № 922/5088/15 виник із зовсім інших підстав та предмет позову не є тотожним та релевантним до справи, що розглядається. 
В судовому засіданні 23.03.2026 постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про прийняття до розгляду додаткових пояснень прокурора від 12.03.2026 за вх. № 5933 та про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06 квітня 2026 року о 14:30 год.
06.04.2026 судове засідання не відбулося з причини оголошення на території м.Харкова повітряної тривоги.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.04.2026 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на "04" травня 2026 р. о 13:30 год.
В судовому засіданні 04.05.2026 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до абз.2 ч.1 ст. 219 ГПК України відкладено ухвалення та проголошення судового рішення на 14 травня 2026 року о 15:30 год, про що повідомлено учасників справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
Як вказано прокурором, Шевченківською окружною прокуратурою міста Харкова встановлено факт порушення законодавства у сфері земельних відносин. 
Шевченківською окружною прокуратурою міста Харкова здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №42023222060000139 від 08.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення – злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. 
Під час досудового розслідування встановлено, що на підставі постанови Верховної Ради України “Про земельну реформу” №563-12 від 18.12.1990, “Про прискорення земельної реформи та приватизації землі” від 13.03.1992 та рішення міської ради народних депутатів №453 від 30.11.1992 було проінвентаризовано земельну ділянку Харківської обласної спеціальної гімназії-інтернату для сліпих дітей ім. В.Г. Короленка, розташовану по вул. Сумській, 55 в м. Харкові. 
Відповідно до Технічного звіту по інвентаризації земельної ділянки Обласної спеціалізованої гімназії-інтернату для сліпих дітей ім. Короленка по вул. Сумська, 55, виконаного Харківським відділом Укргеоінформ за 1995 рік, під час виконання робіт з інвентаризації здійснена копія плану землекористування з оточуючими земельними ділянками. Також, складено акт встановлення та погодження меж землекористування Харківської обласної спеціальної гімназії-інтернату для сліпих дітей ім. В.Г. Короленка по вул. Сумській, 55 в м. Харкові площею 10130,42 кв.м. Крім того, в паспорті на земельну ділянку від 03.03.1995 зазначено, що земельна ділянка перебуває в користуванні на підставі державного акту на право постійного землекористування. 
Управлінням майном комунальної власності Харківської обласної державної адміністрації на підставі договору №104 від 23.06.2003 про закріплення майна на праві оперативного управління, що перебуває у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області за Харківською обласною спеціальною гімназією-інтернатом для сліпих дітей ім. В.Г. Короленка передано майно відповідно до акту приймання-передачі (додаток 1 до договору). Відповідно до акту приймання-передачі до договору №104 зазначено, що у складі об`єкту, який передається зазначена земельна ділянка площею 1 га.
П. п. 20.1 Додатку 1 до рішення сесії Харківської міської ради від 24.06.2009 за №136/09 “Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування” передано СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ” функції замовника для будівництва та подальшої експлуатації житлового будинку по вул. Данилевського, 4 в м. Харкові.
Пунктом 20.2. Додатку 1 до рішення сесії Харківської міської ради від 24.06.2009 за №136/09 “Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування” надано СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ” у власність земельну ділянку, за рахунок земель історико-культурного призначення по вул. Данилевського, 4, загальною площею 0,4237 га, в межах акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості від 09.12.2008 №1417/08, для будівництва та подальшої експлуатації житлового будинку по вул. Данилевського, 4 з урахуванням знесення нежитлових споруд. Будівництво виконати до 31.12.2013.
На підставі вказаного рішення Управлінням Держкомзему у місті Харків Споживчому товариству “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ” видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 185424 від 28.05.2012 щодо земельної ділянки площею 0,4237 га по вул. Данилевського, 4 у м. Харкові для будівництва та подальшої експлуатації житлового будинку, зареєстрований 28.05.2012 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 631010002000177. 
В подальшому, за договором купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений 24.12.2012, СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ”, ідентифікаційний код юридичної особи 31233747 (Продавець) продав СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ “ЖБК “Авантаж”, ідентифікаційний код юридичної особи 38493539 (Покупець) спірну земельну ділянку.
Відповідно до п. 9.1. рішення 2 сесії Харківської міської ради 7 скликання “Про поновлення договорів оренди землі для продовження будівництва об`єктів” від 23.12.2015 № 36/15 продовжено СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ “ЖБК “АВАНТАЖ” строки будівництва житлового будинку по вул. Данилевського, 4 з урахуванням знесення нежитлових споруд до 31.12.2020. 
В подальшому, за договором купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений 16.09.2022, СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО “ЖБК “Авантаж”, ідентифікаційний код юридичної особи 38493539, продав Товариству з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ - ЕЛІТ БУД" (відповідачу у цій справі) (Покупець) спірну земельну ділянку.
На цей час, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна земельна ділянка площею 0,4237 га (кадастровий номер 6310136300:04:013:0014), розташована за адресою: м. Харків, вул. Данилевського, 4, зареєстрована з 16.09.2022 на праві власності за ТОВ "АВАНТАЖ - ЕЛІТ БУД" на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, серія та номер: 368, виданий 16.09.2022, видавник: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Богданович А.О. 
Отже, з 28.05.2012 власником спірної земельної ділянки було СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ”, ідентифікаційний код юридичної особи 31233747; з 24.12.2012 власником спірної земельної ділянки було СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО “ЖБК “АВАНТАЖ”, ідентифікаційний код юридичної особи 38493539 (третя особа), з 16.09.2022 власником спірної земельної ділянки є відповідач.
За інформацією Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради, у реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (за посилання в мережі інтернет “e-construction.gov.ua”), який містить відповідну інформацію стосовно документів, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації з травня 2011 року, відсутні документи дозвільного та декларативного характеру на об`єкт будівництва за адресою: м. Харків, вул. Данилевського, 4 та будь-які документи дозвільного та декларативного характеру щодо вищезазначеної адреси на розгляд Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи не надходили, заходи державного архітектурно-будівельного контролю не здійснювались. 
За доводами прокурора, оскільки Споживче товариство “Житлово-Будівельний Кооператив “Авантаж” не здало об`єкт до експлуатації у встановлені в рішенні сесії Харківської міської ради сесії Харківської міської ради від 24.06.2009 за №136/09 “Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування” строки, а також не отримувало дозволів на виконання будівельних робіт, не використовує земельну ділянку за цільовим призначенням, зазначене рішення відповідно до п. 5.1. його умов втрачає чинність, земельна ділянка площею 0,4237 га по вул. Данилевського, 4 у м. Харкові підлягає поверненню у власність Харківської міської територіальної громади у встановленому порядку у зв`язку з тим, що підстава для набуття (збереження) майна, відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України – відпала, а тому земельна ділянка з кадастровим номером 6310136300:04:013:0014 підлягає витребуванню з володіння відповідача на користь позивача на підставі ст. 387 ЦК України. 
Як вказано прокурором, підставою даного позову є порушення відповідачем вимог земельного законодавства в частині цільового використання земельної ділянки, а його предметом – відновлення порушених прав інтересів держави у сфері контролю за використанням та охороною земель житлової та громадської забудови.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про прокуратуру" на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді.
Відповідно до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з ч. 3, 4 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
У рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).
Прокурором зазначено, що позовна заява спрямовується прокурором в інтересах держави в особі Харківської міської ради з огляду на наступне. 
Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, у тому числі, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. 
Відповідно до ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 4 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” одним з основних принципів місцевого самоврядування є судовий захист прав місцевого самоврядування.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 71 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування. 
Таким чином, Харківська міська рада уповноважена звертатися до суду у разі встановлення порушень вимог діючого законодавства, що зачіпають інтереси територіальної громади міста. 
Частиною 2 статті 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 Цивільного кодексу України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. 
У судовому процесі, зокрема у господарському, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Тобто під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо прокурором визначено стороною у справі певний орган. 
Подібний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц та від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18. 
Поряд з цим, ст. ст. 7, 140 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Територіальна громада має право самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України. 
Як визначено ст. 10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. 
Згідно з ч. 3 ст 16 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. 
Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Згідно ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом.
Харківська міська рада, як власник земельної ділянки, відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. 
Частина 2 ст. 152 ЗК України встановлює, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 
Прокурором зазначено, що Харківська міська рада, як власник земельної ділянки, до компетенції якого відносяться повноваження по вжиттю відповідних заходів у судовому порядку не вживає відповідних заходів та не здійснює захист порушених законних інтересів місцевого самоврядування, територіальної громади міста та як наслідок й інтересів держави в цілому.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 4/166Б інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод органів місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування у визначених законом випадках є рівними за статусом носіями державної влади як і державні органи.
Як вказано прокурором, Харківська міська рада є органом місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальної громади жителів міста Харкова, здійснює відповідно до закону від імені та в інтересах вказаної територіальної громади правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права власності. Оскільки Харківська міська рада повинна повернути у свою власність спірну земельну ділянку, її визначено позивачем у справі. На підставі викладеного, вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді.
Шевченківською окружною прокуратурою 16.09.2025 направлено лист № 55-107-5077вих-25 на адресу Харківської міської ради відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" з метою отримання ґрунтовної інформації з одночасним наданням належним чином завірених копій документів щодо отримання дозволів, декларацій, інших дозвільних документів на виконання будівельних робіт на земельній ділянці, за адресою: вул. Данилевського, 4. 
У відповідь на лист окружної прокуратури Харківська міська рада листом № 9597/0/225-25 від 17.10.2025 повідомила, що у власність Харківської міської територіальної громади зазначена земельна ділянка не поверталась, а також у листі звернуто увагу, що пунктом 5.1. рішення 23 сесії Харківської міської ради 5 скликання “Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для будівництва об`єктів” від 20.06.2008 № 154/08 юридичних та фізичних осіб, зазначених у додатках до цього рішення, попереджено, що у випадку не здачі об`єктів до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також не отримання дозволів на виконання будівельних робіт, зазначене рішення втрачає чинність і договори оренди земельних ділянок підлягають розірванню у встановленому порядку. За інформацією Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради, у реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (за посилання в мережі інтернет "econstruction.gov.ua"), який містить відповідну інформацію стосовно документів, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації з травня 2011 року, відсутні документи дозвільного та декларативного характеру на об`єкт будівництва за адресою: м. Харків, вул. Данилевського, 4. Будь-які документи дозвільного та декларативного характеру щодо вищезазначеної адреси на розгляд Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи не надходили, заходи державного архітектурно-будівельного контролю не здійснювались.
У листі від 31.10.2025 № 55-107-5975вих-25 Шевченківська окружна прокуратура м. Харкова просила Харківську міську раду повідомити чи вживались заходи щодо захисту порушених інтересів держави та чи такі заходи будуть самостійно вживатися уповноваженими органами, про що окружна прокуратура просила міську раду проінформувати у найкоротший можливий строк, з одночасним зазначенням номеру судової справи або наданням копії позовної заяви. Одночасно повідомлено, що у разі невжиття або неналежного вжиття необхідних заходів із зазначених вище обставин, окружною прокуратурою вирішуватиметься питання щодо представництва інтересів держави в суді в порядку, визначеному ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у позовній заяві прокурор належним чином обгрунтував підстави для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі позивача.
Однак, щодо вимог прокурора про примусове припинення права власності відповідача на спірну земельну ділянку на підставі п. “а” ч. 1 статті 143 ЗК України, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. 
Згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Право власності є найбільш фундаментальним речовим правом, яке створює основну юридичну передумову для нормального функціонування цивільного обороту. Тому закон спеціально регулює не тільки підстави набуття права власності, а й підстави його припинення, які визначено у статті 346 ЦК України. 
Наведений у частині першій статті 346 ЦК України перелік підстав припинення права власності не є вичерпним, оскільки в частині другій цієї статті зазначено, що право власності може бути припинене також в інших випадках, встановлених законом.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. 
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). 
Частиною 1 ст. 319 та ч. ч. 1-3 ст. 321 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. 
За змістом абз. 2 ч. 2 та ч. 4 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Відповідно до статті 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. 
Згідно зі статтею 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. 
В позовній заяві прокурор стверджує, що вимога про примусове припинення прав на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:04:013:0014 у зв`язку з невикористанням земельної ділянки за цільовим призначенням є належним способом захисту прав територіальної громади на землю.
Згідно з ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з частиною 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно доводів прокурора невикористання земельної ділянки за цільовим призначенням підтверджується інформацією Департаменту з інспекційної роботи Харківської міської ради, згідно з якою, у реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на порталі Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (за посилання в мережі інтернет "e-construction.gov.ua"), який містить відповідну інформацію стосовно документів, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття об`єктів до експлуатації з травня 2011 року, відсутні документи дозвільного та декларативного характеру на об`єкт будівництва за адресою: м. Харків, вул. Данилевського, 4. Будь-які документи дозвільного та декларативного характеру щодо вищезазначеної адреси на розгляд Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту з інспекційної роботи не надходили, заходи державного архітектурно-будівельного контролю не здійснювались. 
Отже, за доводами прокурора слідує, що невикористання переданої у власність спірної земельної ділянки за цільовим призначенням тягне за собою наслідки, передбачені пунктом “а” ч. 1 статті 143 Земельного кодексу України, що полягають у примусовому припиненні права на землю.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання земель за цільовим призначенням, а порушення цього обов`язку тягне наслідки за ст. 143 ЗК України.
Пунктом “а” ч.1 ст.143 ЗК України передбачено, що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку, у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.
Аналогічний обов`язок визначений в абзаці 10 статті 35 Закону України "Про охорону земель". 
Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про землеустрій" цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.
Метою встановлення категорій земель за цільовим призначенням є забезпечення особливого правового режиму для їх охорони і ефективного використання. 
Земельна ділянка по вул. Данилевського, 4 у місті Харкові кадастровий номер: 6310136300:04:013:0014, площею 0,4237 га, має вид цільового призначення: для іншої житлової забудови, категорія земель: землі житлової та громадської забудови. 
Згідно з частиною 1 статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. 
Зміна цільового призначення земельних ділянок (тобто переведення земельної ділянки з однієї категорії, визначеної частиною 1 статті 19 Земельного кодексу України в іншу) здійснюється за проектами землеустрою та з дотриманням відповідної процедури. 
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 14.12.2022 у справі N 477/2330/18 власник земельної ділянки зобов`язані використовувати її за цільовим призначенням, зокрема для того, щоби забезпечити збереження землі, її ресурсів, надр і їх законне та раціональне використання. Такий обов`язок не є ілюзорним. Його порушення може тягнути відповідні негативні наслідки. 
Окрім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду, наведеного у вже згаданій постанові від 14.07.2020 у справі N 916/1998/19 цільове призначення земельної ділянки відповідно до законодавчо встановлених категорій земель визначається на підставі документації із землеустрою, а порядок використання земельної ділянки в межах певної категорії визначається землекористувачем самостійно, проте з обов`язковим дотриманням містобудівної документації та документації із землеустрою. 
Зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення, а отже, не потребує проходження процедур, які відповідно до земельного законодавства України застосовуються при зміні цільового призначення (розробки проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, його затвердження тощо). 
Єдина умова, яку встановлюють положення частини 5 статті 20 ЗК України при самостійному визначені виду використання земельної ділянки її власником/користувачем, є дотримання вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, та необхідність урахування містобудівної документації та документації із землеустрою. 
Відтак, з урахуванням ст. 19 Земельного кодексу України, під зміною цільового призначення земельної ділянки слід розуміти перехід з однієї категорії земель до іншої. 
Юридичний зміст поняття "Використання за не цільовим призначенням" застосовується до випадків, коли на земельній ділянці з певним цільовим призначенням здійснюється діяльність, яка виходить за межі цього цільового призначення. Використання не за цільовим призначенням передбачає дію - використання, а за невикористання (бездіяльність) не передбачається позбавлення права на земельну ділянку. 
Верховний Суд в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25.03.2020 по справі N 715/214/17-ц дійшов висновку "що поняття "невикористання земельної ділянки за призначенням" та використання земельної ділянки не за цільовим призначенням" різні за правовою природою, останнє з яких застосовується до випадків, коли на земельній ділянці із певним цільовим призначенням здійснюється діяльність, яка виходить за межі цього цільового призначення. Використання не за цільовим призначенням передбачає дію використання, а за невикористання (бездіяльність) не передбачається позбавлення права користування.
Отже, із наведених норм діючого законодавства випливає, що підставою для примусового припинення прав на земельну ділянку є саме використання землі не за цільовим призначенням, тобто з іншою метою, ніж та, яка встановлена її цільовим призначенням, а не той факт, що земельна ділянка не використовується власником певний період часу. 
Тож, посилання прокурора на фактичне нездійснення забудови спірної земельної ділянки (відсутність станом на дату подання позову зведеного об`єкту) не свідчить про її використання не за цільовим призначенням. 
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що доводи прокурора про невикористання відповідачем земельної ділянки за цільовим призначенням, як на підставу примусового припинення права власності згідно пункту “а” ч.1 статті 143 ЗК України є необґрунтованими, ґрунтуються на довільному тлумаченні прокурором норм права, факт використання відповідачем придбаної у власність в 2022 році земельної ділянки по вул. Данилевського, 4 у місті Харкові не за цільовим призначенням не підтверджується наданими прокурором доказами, що є підставою для відмови в задоволені вимоги прокурора про примусове припинення права власності ТОВ "АВАНТАЖ-ЕЛІТ БУД", код ЄДРПОУ 44193866 на земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:04:013:0014 площею 0,4237 га по вул. Данилевського, 4 у місті Харкові.
Щодо вимоги прокурора про зобов`язання відповідача повернути у власність Харківської міської ради спірну земельну ділянку, суд зазначає наступне. 
За доводами прокурора, оскільки Споживче товариство “Житлово-Будівельний Кооператив “Авантаж” не здало об`єкт до експлуатації у встановлені в рішенні сесії Харківської міської ради сесії Харківської міської ради від 24.06.2009 за №136/09 “Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування” строки, а також не отримувало дозволів на виконання будівельних робіт, зазначене рішення відповідно до п. 5.1. його умов втрачає чинність, земельна ділянка площею 0,4237 га по вул. Данилевського, 4 у м. Харкові підлягає поверненню у власність Харківської міської територіальної громади у встановленому порядку у зв`язку з тим, що підстава для набуття (збереження) майна, відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України – відпала, а тому земельна ділянка з кадастровим номером 6310136300:04:013:0014 підлягає витребуванню з володіння відповідача на користь позивача на підставі ст. 387 ЦК України.
Як встановлено судом вище, п.п. 20.2 додатку 1 до рішення 34 сесії 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування" від 24.06.2009 N 136/09, СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ "ЖИТЛОВО - БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" надано у власність земельну ділянку, за рахунок земель історико-культурного призначення, загальною площею 0,4237 га (в межах акту встановлення меж земельної ділянки на місцевості від 09.12.2008) для будівництва та подальшої експлуатації житлового будинку по вул. Данилевського, 4, з урахуванням знесення нежитлових споруд. Будівництво виконати до 31.12.2013 р.
На підставі вказаного рішення, Управлінням Держкомзему у місті Харків споживчому товариству “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ” видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 185424 від 28.05.2012 щодо земельної ділянки площею 0,4237 га по вул. Данилевського, 4 у м. Харкові для будівництва та подальшої експлуатації житлового будинку, зареєстрований 28.05.2012 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 631010002000177. 
В подальшому, за договором купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений 24.12.2012, СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ”, ідентифікаційний код юридичної особи 31233747 (Продавець) продав СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ “ЖБК “Авантаж”, ідентифікаційний код юридичної особи 38493539 (Покупець) спірну земельну ділянку.
Відповідно до п. 9.1. рішення 2 сесії Харківської міської ради 7 скликання “Про поновлення договорів оренди землі для продовження будівництва об`єктів” від 23.12.2015 № 36/15 було продовжено СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ “ЖБК “АВАНТАЖ” строки будівництва житлового будинку по вул. Данилевського, 4 з урахуванням знесення нежитлових споруд до 31.12.2020. 
В подальшому, за договором купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений 16.09.2022, СПОЖИВЧЕ ТОВАРИСТВО “ЖБК “Авантаж”, ідентифікаційний код юридичної особи 38493539, продав Товариству з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ - ЕЛІТ БУД" (відповідач у цій справі) (Покупець) спірну земельну ділянку.
За доводами прокурора, передання за Договором купівлі-продажу земельної ділянки, який посвідчений 24.12.2012, СПОЖИВЧИМ ТОВАРИСТВОМ "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ "ЖБК "Авантаж" спірної земельної ділянки лише доводить відсутність у СПОЖИВЧОГО ТОВАРИСТВА "ЖИТЛОВОБУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" наміру здійснювати свої зобов`язання, на які розраховувала Харківська міська рада, а навпаки бажання уникнути наслідків невиконання зобов`язання у вигляді повернення земельної ділянки Харківській міській раді. Задля уникнення наслідків невиконання зобов`язання СПОЖИВЧИМ ТОВАРИСТВОМ "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" укладено договір із однойменним СПОЖИВЧИМ ТОВАРИСТВОМ "ЖБК "Авантаж", що викликає сумнів у добросовісності таких дій. 
Однак вказані доводи прокурора є необгрунтованими, оскільки вищенаведені обставини свідчать про наявність у Споживчого товариства “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ” наміру здійснювати забудову земельної ділянки шляхом будівництва житлового будинку для членів кооперативу, на що розраховувала Харківська міська рада при передачі її у власність, земельна ділянка була відчужена СПОЖИВЧОМУ ТОВАРИСТВУ “ЖБК “Авантаж”, ідентифікаційний код юридичної особи 38493539, без зміни її цільового призначення, Харківська міська рада не заперечувала та вважала правомірною таку передачу права власності, зміну забудовника, адже в 2015 році рішенням 2 сесії Харківської міської ради 7 скликання “Про поновлення договорів оренди землі для продовження будівництва об`єктів” від 23.12.2015 № 36/15 продовжила Споживчому товариству “ЖБК “АВАНТАЖ” строки будівництва житлового будинку по вул. Данилевського, 4 у місті Харкові до 31.12.2020.
В позовній заяві прокурор наводить норму статті 416 ЦК України, якою встановлені випадки припинення права користування земельною ділянкою для забудови та вказує, що згідно з п. 5.1. рішення сесії Харківської міської ради від 24.06.2009 за №136/09 “Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування” у випадку не здачі об`єктів до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також не отримання дозволів на виконання будівельних робіт, зазначене рішення втрачає чинність і договори оренди земельних ділянок підлягають розірванню у встановленому порядку. 
Суд звертає увагу, що ст. 416 міститься у Главі 34 ЦК України “Право користування чужою земельною ділянкою для забудови”. Відповідно статті 413-417 ЦК України регулюють правовий режим не будь-якого користування земельною ділянкою для забудови, а саме користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій). 
Відповідно до ч. 1 ст. 413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культурних, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. 
Відповідно ст. 416 ЦК України встановлює правила припинення користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), та не розповсюджує свою дію на випадки користування власною земельною ділянкою для забудови.
У цьому спорі розглядається питання користування саме власною земельною ділянкою, тому ст. 416 ЦК України не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. 
Як вказано вище, у п.п. 20.2 додатку 1 до рішення 34 сесії 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування" від 24.06.2009 р. N 136/09 вказано “Будівництво виконати до 31.12.2013р.”.
При цьому, у пп. 5.1. п. 5 вказаного рішення вирішено попередити юридичних та фізичних осіб, зазначених у додатках, що у випадку не здачі об`єктів до експлуатації у встановлені в рішенні строки, а також не отримання дозволів на виконання будівельних робіт, зазначене рішення втрачає чинність і договори оренди земельних ділянок підлягають розірванню у встановленому порядку. 
З тексту вказаних прокурором статті 416 ЦК України та п.5.1. рішення чітко слідує, що вони стосуються користувачів чужих земельних ділянок, яким Харківська міська рада згідно додатку 1 до вказаного рішення надавала такі земельні ділянки для будівництва і укладала для цього договори оренди, проте вони не можуть застосовуватися до Споживчого товариства "ЖИТЛОВО - БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ", якому було вирішено надати земельну ділянку у власність, яке в 2012 році отримало держаний акт про право власності на спірну земельну ділянку. 
Відповідно до частин 4, 5 статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. 
Крім того, згідно з частиною другою статті 12 ЦК України не здійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом.
В позовній заяві прокурор не навів норму закону, яка надає право органу місцевого самоврядування встановлювати строки будівництва для власників земельних ділянок та обов`язок власника земельної ділянки повернути її внаслідок недотримання таких строків.
Отже, доводи прокурора, що рішення сесії Харківської міської ради від 24.06.2009 за №136/09 втратило чинність для СТ "ЖИТЛОВО - БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" у зв`язку з недотриманням строку будівництва і останній мав повернути земельну ділянку є необґрунтованими та не ґрунтуються на законі, норми статті 416 ЦК України, та п. 5.1. рішення сесії Харківської міської ради від 24.06.2009 за №136/09, неправомірно застосовуються прокурором у спірних правовідносинах. 
Разом із цим, суд зазначає, що в провадженні Господарського суду Харківської області перебувала справа № 922/5088/15 за позовом заступника прокурора Харківської області, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державна інспекція сільського господарства в Харківській області до 1-го відповідача Харківської міської ради, 2-го відповідача Споживчого товариства "ЖБК "Авантаж", 3-го відповідача Споживчого товариства "Житлово-будівельний кооператив "Авантаж", 3-ті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, Управління Держземагенства у м. Харкові, в якому прокурор просив суд:
- визнати незаконним та скасувати п.п. 20.2 додатку 1 до рішення 34 сесії 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування" від 24.06.2009 р. № 136/09;
- визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 28.05.2012 р. серія ЯК № 185424, площею 0,4237 га, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Данилевського, 4 (кадастровий номер 6310136300:04:013:0014);
- визнати відсутність у Споживчого товариства "Житлово-будівельний кооператив "Авантаж" права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Данилевського, 4 (кадастровий номер 6310136300:04:013:0014).
Рішенням господарського суду Харківської області у справі № 922/5088/15 від 08.10.2015, відмовлено в задоволенні позову.
При вирішенні спору у справі № 922/5088/15 суд виснував, що рішення Харківської міської ради про виділення земельних ділянок закінчило свою дію з отриманням третім відповідачем правовстановлюючих документів. 
Згідно п. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/5088/15 від 08.10.2015, яке набрало законної сили, встановлено, що рішення 34 сесії 5 скликання "Про надання юридичним та фізичним особам земельних ділянок для розміщення об`єктів містобудування" від 24.06.2009 р. № 136/09 закінчило свою дію з отриманням Споживчим товариством “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ”, ідентифікаційний код 31233747, правовстановлюючих документів, а не втратило чинність 31.12.2013, як доводить прокурор у цій справі №922/4733/25.
Згідно доводів прокурора, підстава для набуття (збереження) майна відповідно до ст. 1212 ЦК України – відпала, а тому земельна ділянка з кадастровим номером 6310136300:04:013:0014 підлягає витребуванню з володіння відповідача на користь позивача на підставі ст. 387 ЦК України.
Суд зазначає, що оцінка правової природи кондикційних зобов`язань, надана Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 25.09.2024 у справі № 201/9127/21, в якій Велика Палата Верховного Суду зазначила: 
72. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
79. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося без правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (постанова Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі N 6-3090цс15).
80. Конструкція частини першої статті 1212 ЦК України свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. 
81. Сутність зобов`язання з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідносин, та передання майна тій потерпілій особі, яка має належний правовий титул на нього (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 березня 2019 року у справі N 910/1531/18). 
Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що не можна вважати, що підстава набуття права власності СТ "ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" на зазначену ділянку відпала, підстави переходу права власності до СТ “ЖБК “Авантаж”, відповідачем відповідно є законними, оскільки: 
- рішення Харківської міської ради від 24.06.2009 за №136/09 є первісною підставою для набуття СТ “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ” права власності на земельну ділянку, при розгляді Господарським судом Харківської області справи № 922/5088/15 встановлена відсутність підстав вважати це рішення недійсним, 
- рішення Харківської міської ради від 24.06.2009 за №136/09 закінчило свою дію 28.05.2012 з отриманням СТ "ЖИТЛОВО - БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ" правовстановлюючих документів (державного акту на право власності на спірну земельну ділянку від 28.05.2012 серія ЯК N 185424), це рішення не втрачало чинність 31.12.2013, як доводить прокурор. 
Отже, застосування прокурором кондикції у спірних правовідносинах є неправомірним та повністю безпідставним, вимога прокурора про повернення земельної ділянки на підставі ст.1212 ЦК України задоволенню не підлягає. 
Щодо доводів прокурора про те, що земельна ділянка з кадастровим підлягає витребуванню з володіння відповідача на підставі ст. 387 ЦК України. 
Згідно ч.2 ст.391 ЦК України якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу. 
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). 
Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. 
Законність набуття СТ “ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ” права власності на земельну ділянку по вул. Данилевського, 4 у місті Харкові встановлена при розгляді Господарським судом Харківської області справи № 922/5088/15, договори купівлі-продажу земельної ділянки укладені з СТ “ЖБК “Авантаж”, та відповідачем є чинними, відповідно, доводи прокурора про право витребувати спірну земельну ділянку у відповідача на підставі ст.387 ЦК України є необґрунтованими, оскільки прокурором не доведено незаконність заволодіння нею відповідачем. 
За змістом статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. 
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. 
Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). 
На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (провадження № 14-192цс19), пункт 46.1 постанови від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).
Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності/ недобросовісності набувача, що має важливе значення як для застосування положень статей 387, 388 Цивільного кодексу України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна, не можуть вважатися такими, що відповідають нормам справедливого судового розгляду згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19 зазначено: пункт 5.60. Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача, крім приписів Цивільного кодексу України, слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (див. близькі за змістом висновки у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 37), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункт 6.45), від 6 липня 2022 року у справі № 914/2618/16 (пункт 53)). 
З вищевикладеного слідує, що якщо добросовісна особа, тобто та, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, то вона вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
У спірних правовідносинах відповідач є добросовісним набувачем земельної ділянки по вул. Данилевського, 4 у місті Харкові, оскільки: відповідач набув право власності на спірну земельну ділянку оплатно, за договором купівлі-продажу, який посвідчений 16.09.2022; відповідач придбавав її у власність покладаючись на відомості про відсутність речових прав інших осіб та відсутність їх обтяження, що містились у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; основним видом діяльності відповідача є: організація будівництва будівель (основний), будівництво житлових і нежитлових будівель; прокурором не доведено належними доказами, що відповідач є пов`язаною особою з попередніми власниками, що він знав, або міг знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав Харківської міської ради, адже таких обмежень не існувало взагалі; перехід права власності на земельну ділянку до СТ “ЖИТЛОВО - БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ “АВАНТАЖ” було здійснено правомірно та з волі Харківської міської ради, протилежного прокурором не доведено.
Водночас суд зауважує, що у спірних правовідносинах прокурор звертається до суду з позовом в інтересах держави в особі територіальної громади, яку представляє Харківська міська рада, як орган, уповноваженим управляти комунальним майном. 
Згідно з ч.3 ст.388 ЦК України держава, територіальна громада, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті, також не може витребувати майно від добросовісного набувача на свою користь, якщо: 1) з моменту реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності першого набувача на нерухоме майно, передане такому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність, незалежно від виду такого майна, минуло більше десяти років; 2) з дати передачі першому набувачеві з державної або комунальної власності у приватну власність нерухомого майна, щодо якого на момент такої передачі законодавством не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності, минуло більше десяти років. 
Згідно з ч.1 ст.126 ЗК України в редакції, яка діяла до 01.01.2013, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності. 
Згідно зі ст. 202 ЗК України в редакції, яка діяла до 01.01.2013, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель. 
Земельну ділянку першим набувачем - СТ "ЖИТЛОВО - БУДІВЕЛЬНИЙ КООПЕРАТИВ "АВАНТАЖ", набуто у власність згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯК № 185424, виданого управлінням Держкомзему в місті Харкові 28.05.2012 на підставі рішення 34 сесії 5 скликання Харківською міською радою Харківської області від 24.06.2009 року № 136/09, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 631010002000177. 
Отже, з моменту першого набуття права власності на земельну ділянку та реєстрації права власності - 28.05.2012 на час звернення прокурора з позовом у цій справі (30.12.2025) минуло більше 10 років, тому відповідно до приписів ч.3 ст.388 ЦК України, земельна ділянка у даному випадку не може бути витребувана у добросовісного набувача, яким є відповідач, тому вимога прокурора про зобов`язання ТОВ "АВАНТАЖ-ЕЛІТ БУД", код ЄДРПОУ 44193866 повернути у власність Харківської міської ради земельну ділянку з кадастровим номером 6310136300:04:013:0014 площею 0,4237 га по вул. Данилевського, 4 у місті Харкові є незаконною та суперечить ч.3 ст.388 ЦК України, що є безумовною підставою для відмови в задоволені вказаної вимоги прокурора.
Підсумовуючи вищенаведене, позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю.
Щодо заяви відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Таким чином, за змістом названих норм позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
Висновок про застосування позовної давності відображається у мотивувальній частині рішення господарського суду (постанови Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 10.04.2019 у справі № 6/8-09, від 04.06.2018 у справі № 920/225/17, від 25.01.2018 у справі № 910/7394/17).
За наведених вище обставин, позовна давність у цій справі не застосовується з підстав необґрунтованості позовних вимог та відсутності порушеного права позивача при зверненні до суду з цим позовом.
Ураховуючи те, що у позові відмовлено повністю, відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на Харківську обласну прокуратуру.
На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 14, 19, 41, 124, 129, 131-! Конституції України, ст. 23 Закону України “Про прокуратуру”, ст. 256, 261, 267, 319, 321, 330, 346, 373, 378, 388, 413, 416, 1212 Цивільного кодексу України, ст. 1, 19, 91, 143, 153 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України "Про землеустрій", та ст. 4, 13, 20, 59, 73, 74, 75, 77, 86, 91, 129, 173, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -   

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову повністю.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.
Під час проголошення повного рішення суду суд оголосив лише його вступну та резолютивну частини відповідно до ч.1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.
Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/. 

Суддя		І.О. Чистякова