КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
33/824/1726/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ  Справа № 757/45452/25-п

19 травня 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Судової палати з розгляду цивільних справ - Ратнікової В.М.

при секретарі -Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,-

в с т а н о в и в :

Постановою Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2025 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.
Не погодившись з вказаною постановою суду першої інстанції, 28 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просив суд постанову Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада 2025 рокускасувати, провадження у справі закрити.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що оскаржувана постанова постановлена з порушенням вимог закону, з огляду на наступне.
Зазначає, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 N?425479 вбачається, що ОСОБА_1 керував низькошвидкісним транспортним засобом, а саме, електросамокатом з номером 210-931 в стані алкогольного сп?яніння, чим порушив п. 2.9.а. Правил дорожнього руху за що передбачена відповідальність частиною 1 статті 130 КУпАП. 
Відповідно до пункту 1.10. ПДР терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;
Згідно з п. 2.13 ПДР право на керування транспортними засобами особам може бути надано - мототранспортними засобами і мотоколясками (категорії A1, А) - з 16-річного віку. 
Транспортні засоби належать до таких категорій: A1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об?ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об?ємом 50 куб. см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше. транспортний засіб. Так, чинне законодавство розмежовує поняття механічний транспортний засіб та транспортний засіб.
Різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Термін механічний транспортний засіб конкретизує перелік транспортних засобів, на які поширюються деякі вимоги Правил дорожнього руху України. 
Згідно із п. 2.13. ПДР до транспортних засобів категорії A1 відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об?ємом до 50 куб або електродвигун потужністю до 4 кВт. 
Отже, наведені приписи нормативно-правових актів, на думку апелянта,свідчать про те, що транспортний засіб, вважається механічним за умови, що потужність його електродвигуна становить від 3 до 4 кВт, а також всі транспортні засоби з двигуном внутрішнього згорання. 
Зазначає, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 інкримінується порушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, суб?єктом якого виступають водії транспортних засобів та судноводії. 
Вказує на те, що під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення співробітниками поліції взагалі не встановлена модель самокату та його характеристики, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено лише марку, номер та власника. 
Згідно п. 1.10. ПДРводій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. 
З урахуванням наведеного, апелянт вважає, що не може вважатися водієм в розумінні ПДР, особа, що керує транспортним засобом з електродвигуном потужністю до 3 кВт., так як у такої особи відсутній обов?язок в отриманні відповідного посвідчення водія категорії А1.
При цьому, транспортний засіб з електродвигуном потужністю до 3 кВт. не підпадає під жодну з категорій, що визначена у п 2.13 Правил та не може вважатися транспортним засобом, що віднесений до категорії А1.
Вважає, що під час вирішення даної справи суду потрібнозвернути увагу на те, що особу притягують до відповідальності за пункт 2.9.а. Правил дорожнього руху, який знаходиться у розділі 2, що має назву  обов'язки і права водіїв механічних транспортних  засобів, а тому для правильного вирішення даної справи необхідно застосовувати визначення, саме механічного транспортного засобу, а не транспортного засобу, які наведені у ункту 1.10 Правил дорожнього руху.
Зазначає, що з відеозапису БК473747 вбачається, що  ОСОБА_1 їхав на самокаті по тротуару, що є порушенням п. 11.13. Правил дорожного руху. Відповідно до пункту 11.13. Правил дорожнього руху забороняється рух транспортних засобів по тротуарах і пішохідних доріжках, крім випадків, коли вони застосовуються для виконання робіт або обслуговування торговельних та інших підприємств, розташованих безпосередньо біля цих тротуарів або доріжок, за відсутності інших під?їздів і за умови виконання вимог пунктів 26.1 - 26.3 цих Правил. Відповідно до пункту 1.10. ПДР терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення: тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном. 
З вищезазначеного, на думку апелянта, можна зробити висновок про те, що Правила дорожного руху дозволяють керувати транспортними засобами категорії А і Аl з 16 річного віку, до таких ТЗ відносяться двоколісні транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. В свою чергу, визначення транспортний засіб наведене у п. 1.10 ПДР охоплює собою усі пристрої, які призначені або можуть виконати функцію перевезення людей по дорозі та у житловій та пішохідній зоні. Згідно з пунктами 26.1, 26.2, 26.3 пішоходам дозволяється рухатися у житловій та пішохідній зоні, як по тротуарах, так і по проїзній частині. Пішоходи мають перевагу перед транспортними засобами, але не повинні створювати безпідставні перешкоди для їхнього руху.
Зазначає, що стаття 26 ПДР забороняє транзитний рух транспортних засобів, якими згідно з визначенням є пристрої, які забезпечують перевезення людей, тобто, переміщення людей з одного місця в інше.
Вважає, що визначення транспортного засобу наведе у пункті 1.10. Правил дорожнього руху має застосовуватись разом з пунктом 2.13 Правил який визначає категорії транспортних засобів на які поширюється дія таких Правил. В протилежному випадку, якщо не користуватись категоріями транспортних засобів, а надавати оцінку пристроям, які забезпечують переміщення людини, в такому випадку діти, які їздять на самокатах або інших пристроях, які переміщують людину у житловій та пішохідній зоні, а також по тротуарах порушують пункти 11.13., 26.2., 26.3. Правил дорожного руху, що тягне за собою притягнення до адміністративної відповідальності. 
Зазначає, що під час складання адміністративного протоколу працівником поліції було встановлено, що ОСОБА_1 їхав на електросамокаті. Проте, встановлений на Електричний самокат механічний або електричний двигун не переводить його в категорію механічних транспортних засобів. До механічних транспортних засобів відносяться транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Таким чином, для віднесення самокату на якому їхав   ОСОБА_2 , до механічних транспортних засобів з категорією згідно пункту 2.13 ПДР, необхідно встановити потужність електродвигуна самоката N?210-931, що належить ТОВ «Джет шерінг».
В судовому засіданні апеляційного суду особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисник адвокат Васюк Микола Миколайович повністю підтримали доводи апеляційної скарги та просили скаргу задовольнити.
Представник Київської міської прокуратури в судове засідання не з?явився, про день та час розгляду справи прокуратура повідомлена у встановленому законом порядку, участь свого представника в судовому засіданні не забезпечила, а тому суд вважає можливим розгляд справи у відсутності представника прокуратури. 
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення ОСОБА_1 та його захисника Васюка М.М. перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Розділом 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Приписами частини першої статті 130 КУпАП передбачена відповідальність, як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та, накладаючи на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, суд першої інстанції посилався на те що, вина ОСОБА_1 та обставини, викладені у протоколі, підтверджуються: протоколом серії ЕПР 1 №425479 від 17.08.2025 року; чеком використання Drager Alkotest6820 (прилад ARНК-0543);направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.09.2025 року; відео з місця події, зафіксовані на камери поліцейських БК№473747, 472980.
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно протоколу серії ЕПР 1№ 425479, складеного поліцейським взводу №1 роти №4, батальйону № 2, полку №1 УПП в місті Києві рядовим поліції Бондар Б.А., 17.08.2025 року, о 00:30 год., в м. Києві по вул. Хрещатик, 7/11 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керував низько швидкісним персональним самохідним транспортним засобом, а саме, електросамокатом з номером 210-931 в стані алкогольного cп'яніння. Огляд на стан сп'яніння проводився у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою приладу Драгер Alcotest 6820. Результат позитивний 1, 52 проміле. Із результатом ОСОБА_1 погодився. Чим порушив вимоги п. 2.9а ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
До протоколу додані: акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції до КНП КМНКЛ №10, чек Драгера, довідка, відеозапис з портативного реєстратора.
Дослідивши вказані докази, суд встановив наступне.
З наявного в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що водій транспортного засобу ОСОБА_1 направляється до  КНП КМНКЛ №10 для проходження огляду на стан сп`яніння так як у нього виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці.
Із акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд проведений у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Результат огляду на стан сп'яніння 1,52 проміле.
Із чеку Драгера Alcotest 6820 результат огляду ОСОБА_1 -1, 52 %.
Будь-яких невідповідностей протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно  ОСОБА_1 вимогам ст. 256 КУпАП судом, не встановлено.
В свою чергу, наведені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини повністю підтверджуються іншими наявними у матеріалах справи доказами.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з п. 2 Інструкції № 1452/735 та п. 2 Порядку № 1103 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п.4 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п. 7 вказаної Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З долученого до матеріалів справи в якості доказу відеозапису події з портативної камери поліцейського вбачається, що працівники поліції, патрулюючи вулицю, зупинили ОСОБА_1 який їхав на самокаті.
Поліцейські запитали у водія самоката, чому так пізно, в комендантську годину їде на самокаті, на що останній повідомив, що з друзями гуляв ( час на відео 00:33:02).
Працівники поліції попросили водія пред?явити паспорт та повідомили про відеофіксацію. Згідно паспорта було встановлено, що водієм самоката є ОСОБА_1 .
На запитання поліцейського, чи вживав ОСОБА_1 алкоголь, останній повідомив, що так ( час на відео 00:36:17).
Поліцейський повідомив, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп'яніння, на що останній зазначив, що розуміє ( час на відео 00:35:44).
На пропозицію співробітника поліції пройти огляд на стан алкогольного сп?яніння за допомогою приладу Драгер, ОСОБА_1 зазначив, що не був за кермом транспортного засобу.
На повторне питання поліцейського, чи буде ОСОБА_1 проходити огляд, останній повідомив, що «да, давайте» ( час на відео 00:41:14).
Після перевірки герметичності упакування трубки до приладу Драгер та контрольного забору повітря, ОСОБА_1 пройшов огляд, результат огляду - 1, 52 проміле ( час на відео 00:42:46).
Працівник поліції запитав у ОСОБА_1 , чи погоджується він із результатами огляду, на що останній зазначив, що він не на машині їде ( час на відео 00:43:22).
На запитання поліцейського, чи поїде водій до лікаря нарколога, останній повідомив, що ні ( час на відео 00:43:53).
Поліцейський запитав у водія, чи погоджується він із результатом огляду, останній повідомив «да, давайте» ( час на відео 01:30:29).
Після складання адміністративних матеріалів водія було ознайомлено із змістом протоколу, водій проставив свої підписи у протоколі та отримав відповідні копії. 
Аналіз вказаноговідеозапису, що був долучений як доказ до матеріалів справи, свідчить про те, що ОСОБА_1 на місці зупинки пройшов огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу Драгер, результат огляду -1, 52%. Незгоди із результатом вказаного огляду водій ОСОБА_1 не висловлював, погодився із результатами огляду, про що свідчить власноручний підпис останнього у акті огляду. 
Відеозаписом підтверджується вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відеозапис відображає чітку і логічну послідовність дій, а також спілкування співробітників поліції із водієм в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості  ОСОБА_1 у його вчиненні.
Долучені до матеріалів справи відеозаписи події свідчать про дотримання працівниками поліції вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1452/735 від 09 листопада 2015 року під час проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп?яніння поліцейським.
Відеозапис є одним із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, оскільки на ньому зафіксована подія правопорушення.  
Відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини  ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Усім  наявним у матеріалах справи доказам суд першої інстанції надав належну оцінку та прийшов до обгрунтованого висновку про визнання  винним ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.9а Правил дорожнього руху та вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 на відеозаписі не заперечує факту вживання алкоголю.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1  не може вважатися водієм в розумінні ПДР,  як особа, що керує транспортним засобом з електродвигуном потужністю до 3 кВт., так як у такої особи відсутній обов?язок в отриманні відповідного посвідчення водія категорії А1. При цьому, транспортний засіб з електродвигуном потужністю до 3 кВт. не підпадає під жодну з категорій, що визначена у п 2.13 Правил та не може вважатися транспортним засобом, що віднесений до категорії А1, суд апеляційної інстанції відхиляє з огляду на наступне.
Так, Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023) передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при використанні транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та створенні/використанні інфраструктури для них (ст.2). У статті 1 згаданого Закону, серед інших понять визначено, що: 1) легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину; 2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома), системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, із двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість, що є меншою або дорівнює 50 кілометрів на годину та більшою за 10 кілометрів на годину, та споряджену масу не більше ніж 600 кілограмів.
Отже, нормативно-правовим актом визначено, що легкі електричні транспортні засоби є транспортними засобами і вони поділяються на дві категорії:
1) легкий персональний електричний транспортний засіб: має від одного колеса, електродвигун потужністю до 1000 Вт і розвиває максимальну швидкість до 25 км/год. (до цієї категорії підпадають всі прокатні самокати);
2) низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб: має від двох коліс та може їхати зі швидкістю 10-50 км/год. (пристрої, які їдуть зі швидкістю понад 50 км/год не підпадають в ці категорії й розглядатимуться як мотоцикли).
Аналогічні поняття легких електричних транспортних засобів визначені і у ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» (закон в редакції Закону №3492-ІV від 23 лютого 2006 зі змінами).
Відтак, з набуттям чинності Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами внесеними згідно із Законом № 3220-IX від 30 червня 2023 року), керування легким електричним транспортним засобом (елетросамокатом) в стані алкогольного сп`яніння тягне відповідальність, встановлену ст. 130 КУпАП.
Поняття «транспортний засіб», яке визначене у п.1.10 Правил дорожнього руху України (затверджені Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами), не суперечить поняттям, визначеним у Законі України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24 лютого 2023 року № 2956-IX (із змінами, внесеними згідно із Законом №3220-IX від 30 червня 2023 року).
Правилами дорожнього руху розмежовано поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» (п.1.10 ПДР).
Згідно з ПДР «транспортний засіб» - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; «механічний транспортний засіб» - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Останній термін поширюється на трактори, самохідні машини та механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
З урахуванням того, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування будь-яким «транспортним засобом», а не тільки «механічним транспортним засобом», ОСОБА_1 у даному випадку, підлягає притягненню до відповідальності за керування у стані алкогольного сп'яніння, як це було встановлено згідно результатів приладу Драгер -1, 52 проміле.
Апеляційний суд також приймає до уваги висновки, викладені у постанові ККС ВС від 15 березня 2023 року у справі № 127/5920/22 (провадження № 61-10553св22), за якими використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сегвея, тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб приводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з таким використанням електричного самоката, характеристика електросамоката, як механічного транспортного засобу, з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має.
Відтак, на противагу доводам апеляційної скарги слід зазначити, що технічні характеристики електричного самокату не мають значення та не впливають на кваліфікацію дій за статтею 130 КУпАП.
Слід звернути увагу, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані сп'яніння. Отже, суб`єктом вказаного правопорушення є, зокрема, особа, яка керує транспортним засобом. При цьому, вказана норма закону передбачає відповідальність осіб, які керують всіма транспортними засобами, а не лише механічними транспортними засобами та не розділяє транспортні засоби на механічні, електричні чи будь-які інші.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння, що є порушенням вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху і утворює самостійний склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Будь - яких істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки судді суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній постанові, про доведеність вини ОСОБА_1 та які могли б бути підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного перегляду не встановлено. Такі доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди апелянта із прийнятою суддею постановою, проте висновків судді не спростовують. 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 2 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст.245, 252, 280 КУпАП всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчиненого правопорушення і виніс постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Печерського районного суду міста Києва від 21 листопада  2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: