Справа № 541/2654/25
Номер провадження 2/541/96/2026

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

12 червня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді   Дністрян О.М.,
при секретарі    Докуніній А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В с т а н о в и в :
Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 листопада 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту та мобільного застосунку «СkickCredit - онлайн кредит», укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8769129 (надалі - Договір позики), шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 517803. За цим Договором позики Позикодавець перерахував Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 15 000,00 грн, на погоджених умовами Договору строк, з метою придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від Суми Позики та Комісію за надання позики. Відповідно до Довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № КД-000028664/ТНПП від 14.05.2025 про прийняття до виконання платіжної інструкції, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало відповідачці у власність грошові кошти (позику) в сумі 15000,00 грн, перерахувавши кошти на банківський рахунок відповідачки ОСОБА_1 шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано Позичальником та міститься в реквізитах договору, а саме: № НОМЕР_1 , номер платежу: 93d71b52-b34c-4158-b5a3-2faed26c86dc від 21.11.2024. Відповідно до п. п. 2.2.2. Договору позики сторони визначили, що строк позики становить 30 календарних днів, а відповідачка зобов`язана повернути позику та сплатити проценти та комісію у розмірі: 0,01% процентна ставка (фіксована)/день з другого дня користування; 16.21 % Комісія від Суми Позики; 5,00% Проценти за понадстрокове користування (за день); 5% пеню %/день; 0.55% денна процентна ставка/день. Однак відповідачка порушила умови договору позики та не виконувала покладені на неї зобов`язання належним чином у зв`язку з чим, станом на 12.05.2025, сума заборгованості відповідача за Договором становить 24975,00 грн. Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості в розмірі 24975,00 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 3 028,00 грн., а також судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 100,00 грн.
28 січня 2026 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву у якому остання виклала свої заперечення проти позову. Зазначила, що заперечує, що вона укладала з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та підписала електронним підписом договір надання коштів у кредит №76945457 від 21.11.2024, з огляду на наступне. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. Проте, доказів того, що відповідачка заходила на сайт https://clickcredit.ua/informaciya та зареєструвала електронний кабінет і ознайомилася саме з ПРАВИЛАМИ які є невід`ємною частиною договору надання коштів у кредит №76945457 від 21.11.2024, позивачем не надано. Отже, беручи до уваги вищенаведені факти та те, що для укладення в електронній формі договору позики необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, або у застосунку «Приват24», що виключає підписання ОСОБА_1 , договору про надання коштів у кредит через будь-який із зазначених способів та взагалі подання заявки на отримання кредитних коштів. Крім того, в позовній заяві позивач окрім 15000,00 грн, заявляє вимогу про стягнення суми простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 9975,00 грн. Відповідно до п.п. 2.2.2. Договору, строк кредитування/строк Договору, становить 30 днів. Період на який надається кредит за договором з 21.11.2024 по 20.12.2024. Матеріали справи не містять доказів того, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Відповідачем було реалізовано право пролонгування договору та строку надання кредиту, а саме укладання додаткової угоди до кредитного договору № 73869875 від 21.11.2024. Отже нараховані відсотки в сумі 9975,00 грн, з 21.12.2024 року по 01.10.2025, які нараховані за межами строку кредитування є неправомірними. Разом з тим, у позовній заяві обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на розрахунок заборгованості по договору про надання коштів у кредит №76945457 від 21.11.2024. Проте, в позовній заяві та долучених до неї додатках немає конкретного часу, з якого виникла у відповідачки заборгованість перед ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Також в позовній заяві не вказаний конкретний строк повернення кредиту згідно умов неукладеного договору про надання коштів у кредит №76945457 від 21.11.2024. Сума заборгованості відповідача не відображає період, за який нараховані проценти, строк надання кредиту, порядок розрахунку та нарахування відсотків відповідно до договору про надання коштів у кредит №76945457 від 21.11.2024.Просила: відмовити у задоволенні позову у повному обсязі; стягнути понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.
03 лютого 2026 року від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надійшла відповідь на відзив у якому позивач виклав свої пояснення щодо наведених відповідачкою у відзиві заперечень. Позивач не погоджується із твердженнями відповідачки, викладеними у відзиві, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та бездоказовими, з наступних підстав. Позивачем разом із позовною заявою було надано Довідку про підтвердження перерахунку грошових коштів. Заборгованість відповідачки була розрахована відповідно до умов договору Позики та чинного законодавства. Позичальник повинен вказати дані своєї банківської картки, на яку він хоче отримати позику. Зазначена картка пройшла перевірку на прив`язку до особистості Позичальника і верифікацію. Відповідачкою не надано ані обґрунтування щодо незгоди із розрахунком заборгованості, ані контррозрахунку, а виключно зазначається така незгода. Сплачувані позичальником згідно з договором за користування кредитними коштами понад установлений у договорі строк за своєю правовою природою є забезпеченням виконання позичальником узятих на себе зобов`язань за кредитним договором та є відмінними від неустойки (штрафу). Крім того, звернули увагу, що відповідачка не заявляла відповідне клопотання про поновлення строку для подачі відзиву на позовну заяву, так як відповідний строк нею пропущений. Просили: задовольнити позовні вимоги ТОВ «1 Б БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 в повному обсязі; відмовити відповідачці у подальшому стягненні на правничу допомогу із позивача у повному обсязі, вважаючи їх завищеними.
Позивач в судове засідання свого представника не направив, про дату, час та місце судового розгляду позивач повідомлений належним чином. У відповіді на відзив позивач просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. 
Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника відповідачки надійшла заява про розгляд справи у відсутність відповідачки.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21.11.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , за допомогою веб-сайту та мобільного застосунку «СkickCredit - онлайн кредит», укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8769129, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «517803» (а.с.15-29, 31,32)
Згідно пункту 2.1 Договору, за цим Договором Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Кредит»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку кредиту , або ж достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від суми кредиту та Комісію за надання кредиту.
Відповідно до п.п.2.2.1 -2.2.4 Договору, сума кредиту становить 15000,00 грн; строк кредитування/строк договору - 30 днів; процентна ставка/день - 0,01 % (фіксована); комісія за надання кредиту - 16,21 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 2431,50 грн); дата надання позики - 21.11.2024; дата повернення кредиту - 20.12.2024; денна процентна ставка/день - 0,55 %; проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) - 5% /день; пеня - 5,00 %/день; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 583,58 %, орієнтовна загальна вартість кредиту - 17475,00 грн.
21.11.2024 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало відповідачці ОСОБА_1 кошти у безготівковій формі шляхом їх перерахування в сумі 15000,00 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , вказаної відповідачкою у Договорі позики № 8769129 від 21.11.2024, за допомогою надавача платіжних послуг ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, що підтверджується довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № КД-000028664/ТНПП від 14.05.2025 (а.с.44).
Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 16.03.2026 № 20.1.0.0.0/7-260311/60917-БТ, наданого на виконання вимог ухвали суду від 25.02.2026, на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ). 21.11.2024 на вказану карту було зараховано кошти в розмірі 15000,00 грн (а.с.168-170).
Таким чином, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало свої зобов`язання за договором позики у повному обсязі, а саме надало відповідачці кошти у розмірі та на умовах, встановлених Договором.
Згідно розрахунку, наданого позивачем, загальна сума заборгованості за Договором позики № 8769129 від 21.11.2024, станом на 12.05.2025, становить 24975,00 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 15 000,00 грн; заборгованість за відсотками 43,50 грн; сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою 7500,00 грн; комісія за надання позики 2431,50 грн (а.с.46-47).
Відповідно до положень статті 204ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію»(далі Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Статтею 3цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Норми статті 11 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.
Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитного договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем перераховано грошові кошти.
Підписання договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними умовами та їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
З огляду на викладене, враховуючи, що Договір позики підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора, суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачкою правочину.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між позичальником та відповідачем не були би укладені.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20).
Одержання відповідачкою кредитних коштів, підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» № КД-000028664/ТНПП від 14.05.2025 та повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 16.03.2026 № 20.1.0.0.0/7-260311/60917-БТ.
Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
У відповідності до положень статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка ОСОБА_1 повністю чи частково виконала зобов`язання за укладеним Договором позики.
Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки основної суми боргу за Договором позики у розмірі 15000,00 грн є доведеними та підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачки комісії за надання позики у розмірі 2431,50 грн, суд зазначає таке.
У зв`язку з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року текст статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» був викладений в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати в договорі комісії, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, до договору про споживче кредитування може бути включена умова щодо сплати комісії за надання кредиту. Крім того, укладаючи Договір позики № 8769129 від 21.11.2024, відповідачка ОСОБА_1 повинна була достовірно знати про його умови та про наслідки невиконання умов договору позики, повинна була діяти добросовісно, а підписавши договір, вона погодилася з його умовами та взяла на себе зобов`язання, передбачені договором, в тому числі і щодо оплати комісії за надання кредиту. Встановлення банком у договорі позики комісії не суперечить закону.
Згідно п.6.2. Договору позики № 8769129 від 21.11.2024за надання кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту, яка нараховується в день надання кредиту та підлягає сплаті позичальником в останній день користування кредитом відповідно до п.2.2 Договору. Розмір комісії, яка нараховується за надання кредиту визначений п.п.2.2.4 п.2.2. Договору.
Відповідно до п.п.2.2.4 Договору позики № 8769129 від 21.11.2024, комісія за надання кредиту становить 16,21 % від суми наданого кредиту (що у грошову виразі складає 2431,50 грн).
За таких обставин позовні вимоги про стягнення комісії за надання позики в розмірі 2431,50 грн підлягають до задоволення.
Щодо вимог позивача в частині стягнення заборгованості по відсоткам суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою ст.1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 536 ЦПК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблений висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.
Отже, позивач, відповідно до ст.1048ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.
Під час судового розгляду судом було встановлено, що відповідно до п.2.2 Договору позики № 8769129 від 21.11.2024, сторонами був визначений строк кредитування - 30 днів, до 20.12.2024.
Пунктом 7.1. Договору позики № 8769129 від 21.11.2024 встановлено, що позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування або строку виплати позики, установлених цим договором (пролонгація) на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом кладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора. Кожного разу під час реалізації позичальником такого права.
Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81ЦПК України не надано суду доказів пролонгації строку кредитування та укладення відповідних додаткових угод між сторонами, тому погоджений сторонами строк кредитування за Договору позики № 8769129 від 21.11.2024 становив 30 днів, з 21.11.2024 до 20.12.2024.
З Розрахунку заборгованості ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за Договором позики № 8769129 від 21.11.2024, позивач здійснював нарахування відповідачці процентів за користування позикою у період з 22.11.2024 до 20.12.2024 щоденно, з другого дня користування кредитом, у розмірі 0,01% від суми кредиту, на загальну суму 43,50 грн, а також - нарахування процентів за понадстрокове користування позикою у розмірі 7500,00 грн за період з 21.12.2024 по 30.12.2024. Тобто нарахування процентів здійснювалось як під час, так і після закінчення строку кредитування.
Отже, нараховані у період строку кредитування проценти у розмірі 43,50 грн підлягають стягненню з відповідачки.
Разом з цим, суд не вбачає підстав для стягнення нарахованих відповідачці процентів за понадстрокове користування позикою в розмірі 7500,00 грн.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 та стягнення з останньої заборгованості за Договором позики № 8769129 від 21.11.2024 у розмірі 17475,00 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу в сумі 15000,00 грн, суми заборгованості за відсотками 43,50 грн та комісії за надання позики у розмірі 2431,50 грн.
Щодо розподілу судових витрат суд прийшов до таких висновків.
Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн (платіжна інструкція № 0е83fa від 05.06.2025) та заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості в загальному розмірі 24975,00 грн.
Судом задоволено позовні вимоги на суму 17475,00 грн, що становить 69,96 % від ціни позову (17475 х 100 /24975,00= 69,96 %), отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2118,38 грн (3028,00 грн х 69,96 % = 2118,38 грн).
В частині стягнення витрат на правову допомогу, понесених позивачем, в розмірі 7100,00 грн суд зазначає, що до матеріалів справи долучено Договір про надання юридичних послуг №0924-1 від 02.09.2024, укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Адвокатським об`єднанням «Правовий курс»; Додаткову угоду №1/25 від 16.06.2025 до Договору про надання юридичних послуг №0924-1 від 02.09.2024; Додаткову угоду №2/25 від 16.06.2025 до Договору про надання юридичних послуг №0924-1 від 02.09.2024; Акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №5 від 02.06.2025 за Договором про надання юридичних послуг №0924-1 від 02.09.2024, згідно якого вартість наданих послуг становить 7100,00 грн.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 7100,00 грн.
Відповідачка заперечуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу вказала, що їх розмір є неспівмірним зі складністю справи, а тому просила зменшити розмір витрат, що підлягають стягненню.
Суд вважає витрати на професійну правничу допомогу завищеними та непропорційними відносно позовних вимог, виходячи з наступного.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Верховний Суд при зменшенні витрат на правову допомогу також враховує: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 910/20852/20.
З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на його користь до 5000,00 грн.
Відповідно до п. 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено частково, та співмірність судових витрат із обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 3498,00 грн, виходячи з розрахунку: 5000 грн (зменшений розмір витрат на правничу допомогу) * 69,96 % (розмір задоволених позовних вимог).
В частині стягнення витрат на правову допомогу, понесених відповідачкою, в розмірі 4000,00 грн суд зазначає, що до матеріалів справи було долучено Договір про надання правничої допомоги № 1 від 13.01.2026, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Лазорко Р.Й.; детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Лазорко Р.Й., датований 27.01.2026; платіжну інструкцію №@2PL.2.496904713 від 21.01.2026 про переказ коштів в сумі 4000,00 грн..
Суд дійшов висновку про доведеність відповідачкою понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 4000,00 грн.
Позивач заперечуючи розмір витрат відповідачки на професійну правничу допомогу вказав, що їх розмір є значно завищеним та просив відмовити у стягнені витрат на правничу допомогу.
З урахуванням зазначених фактичних обставин справи, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з позивача на її користь до 3000,00 грн.
Оскільки, різниця між заявленим розміром боргу та фактично стягнутим з відповідача становить 30,04 %, з позивача на користь відповідачки слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу, понесені останньою, у розмірі 901,20 грн (3 000,00 грн х 30,04 %).
Керуючись ст.1-13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» заборгованість за кредитним договором № 8769129 від 21.11.2024 в розмірі 17475 (сімнадцять тисяч чотириста сімдесят п`ять) грн 00 коп..
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» понесені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог: зі сплати судового збору в розмірі 2118 грн 38 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3498 грн 00 коп., а всього стягнути - 5616 (п`ять тисяч шістсот шістнадцять) грн. 38 коп..
Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 901 грн 20 коп..
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Учасники справи:
Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», код ЄДРПОУ 39861924, місцезнаходження: площа Арсенальна, 1 Б, м. Київ, 01010.
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ..

Суддя:	  	О. М. Дністрян