Справа №717/603/26
Номер провадження 2/717/403/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року   Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді     Кудиби З. І.,
секретаря судового засідання    Житарюк А. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (далі - ТОВ «ФК «Позика») Міньковська А. В. подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Позика» суму заборгованості за кредитним договором № 81336532 від 24.01.2022 р. в розмірі 34 946,00 грн та понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІРБІС» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 81336532 в електронній формі із застосуванням електронного підпису відповідно до вимог законодавства України щодо укладення електронних правочинів.
Відповідно до умов зазначеного договору відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 10 100,00 грн на умовах строковості, платності та зворотності. Умовами кредитного договору передбачено загальний строк користування кредитом 90 календарних днів, який складається з пільгового періоду тривалістю 30 календарних днів та стандартного періоду тривалістю 60 календарних днів..
Позивач зазначає, що після отримання кредитних коштів відповідач належним чином взяті на себе договірні зобов`язання не виконав, а саме: у встановлені договором строки не здійснив повернення кредитних коштів та не сплатив проценти за користування кредитом, унаслідок чого утворилася прострочена заборгованість.
01 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІРБІС» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» було укладено договір факторингу № 01092025/1, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 81336532 від 24 січня 2022 року.
На підтвердження заявлених позовних вимог позивач посилається на укладений кредитний договір, договір факторингу, розрахунок заборгованості та інші письмові докази, долучені до матеріалів справи.
Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а заборгованість у добровільному порядку не погасив, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення заборгованості.
Ухвалою суду від 31 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Одночасно судом витребувано в АТ «Перший Український Міжнародний Банк» інформацію щодо надходження грошових коштів на рахунок відповідача.
14 квітня 2026 року до суду від АТ «Перший Український Міжнародний Банк» надійшли витребувані судом матеріали, які підтверджують перерахування кредитних коштів відповідачу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, а також не подав клопотань, заяв або відзиву на позов.
За таких обставин, відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.
На підставі статей 280 та 281 ЦПК України суд вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, аналізуючи надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, а також окремо на предмет достатності, належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
24 січня 2022 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та відповідачем було укладено кредитний договір № 81336532, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти, а останній зобов`язався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним, а також інші передбачені договором платежі.
Факт надання відповідачу кредитних коштів у сумі 10 100,00 грн підтверджується матеріалами справи, зокрема відомостями про перерахування грошових коштів на платіжну карту відповідача, що свідчить про належне виконання первісним кредитором своїх зобов`язань за договором.
Умовами кредитного договору передбачено, що строк користування кредитом складається з пільгового та стандартного періодів.
Пільговий період становить 30 календарних днів та обчислюється з 24 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року включно. За користування кредитними коштами у межах зазначеного періоду встановлено процентну ставку у розмірі 2,2 % на день.
Після закінчення пільгового періоду настає стандартний період користування кредитом тривалістю 60 календарних днів — з 24 лютого 2022 року по 24 квітня 2022 року включно, протягом якого проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною процентною ставкою у розмірі 3 % на день.
Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у визначений договором строк кредитні кошти не повернув та нараховані платежі не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
01 вересня 2025 року між ТОВ «ФК «ІРБІС» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу № 01092025/1, за умовами якого право грошової вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до позивача.
Відповідно до положень статей 512, 514 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу.
Отже, позивач набув права вимоги до відповідача щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі.
Згідно з поданим позивачем розрахунком заборгованості станом на день звернення до суду загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 34 946,00 грн, що включає заборгованість за основною сумою кредиту та заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом.
Досліджуючи заявлені позовні вимоги, суд перевірив поданий позивачем розрахунок заборгованості та оцінив його у сукупності з іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема кредитним договором, документами щодо переходу права вимоги (за наявності), а також іншими матеріалами, долученими позивачем.
Відповідно до статей 12, 13, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За таких обставин, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача або свідчили про неправильність визначення розміру заборгованості, суд дійшов висновку, що поданий позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом, а заявлена до стягнення сума заборгованості підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені за домовленістю сторін, а також умови, які є обов`язковими відповідно до вимог актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог закону, звичаїв ділового обороту, а також принципів розумності та справедливості.
Як встановлено судом, спірний кредитний договір укладено в електронній формі.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір є домовленістю сторін, оформленою в електронній формі, яка спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ — це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних і який містить обов`язкові реквізити.
Відповідно до частини першої статті 6 цього Закону електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа та використовується для ідентифікації його підписувача, а накладення такого підпису підтверджує волевиявлення особи та завершення створення документа.
Таким чином, електронний документ, підписаний електронним підписом, є належною формою вираження волі сторін, забезпечує їх ідентифікацію та підтверджує цілісність змісту правочину.
Згідно з частиною першою статті 7 зазначеного Закону оригіналом електронного документа вважається його електронний примірник із обов`язковими реквізитами, зокрема з електронним підписом, який прирівнюється до власноручного підпису відповідно до закону.
Отже, укладення кредитного договору в електронній формі саме по собі не свідчить про його недійсність та відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідно до статей 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит у визначений договором строк та сплатити проценти за користування ним у розмірі й порядку, встановлених договором.
Проценти за користування кредитом є платою за користування грошовими коштами кредитора та становлять істотну умову кредитного договору, що визначається за домовленістю сторін.
Як убачається з матеріалів справи, умовами кредитного договору передбачено порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами, з яким відповідач погодився під час укладення договору шляхом електронного підтвердження його умов.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, загальний розмір заборгованості за кредитним договором № 81336532 станом на день звернення до суду становить 34 946,00 грн.
Подані позивачем докази, зокрема кредитний договір, договір факторингу та розрахунок заборгованості, у своїй сукупності підтверджують наявність у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання є правовідношенням, у якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію, зокрема сплатити грошові кошти, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку.
За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а одностороння відмова від його виконання не допускається.
Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором у визначений строк не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість за основною сумою кредиту та нарахованими процентами в межах строку кредитування.
Отже, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 34 946,00 грн.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн.
Керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 19, 76, 81, 141, 247, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 34 946 (тридцять чотири тисячі дев`ятсот сорок шість) гривень, з яких: 10 100 (десять тисяч сто) гривень — основна сума кредиту та 24 846 (двадцять чотири тисячі вісімсот сорок шість) гривень — відсотки за користування кредитом.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» судові витрати, що складаються з: 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок — судовий збір та 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень — витрати на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з поважних причин.
Повний текст судового рішення складено 25 травня 2026 року.
Реквізити сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика» (місцезнаходження юридичної особи: м. Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; ЄДРПОУ 39493634).
Відповідач:  ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя          Кудиба З. І.