Суддя Зайцева М. С.
Справа № 644/5085/25 
Провадження № 3/644/74/26 
27.04.2026 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року Суддя Індустріального районного суду м. Харкова Зайцева М.С., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов з Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
ВСТАНОВИВ :
01 червня 2025 року о 08.15 годині ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 210700-20 , державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Харкові, проспект Героїв Харкова, б. 307 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці, які не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛу встановленому законом порядку водій ОСОБА_2 відмовився. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
ОСОБА_2 на виклики до суду не прибув, повідомлявся належним чином та своєчасно.
Захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальностіГресь Д.І.  просила провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В поданому клопотанні захисник посилалась на те, що в межах розгляду справи не встановлено будь-які належні та допустимі докази, які б беззаперечно доводили факт того, що ОСОБА_2 перебував у стані наркотичного сп`яніння, тому просить закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Крім того, в цьому ж клопотанні одночасно просить закрити провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 247 КУпАП через вчинення ОСОБА_2 дій в стані крайньої необхідності. Посилалась на те, що огляд на стан сп`яніння не проводився не з його небажанням, а тому що виникли обставини крайньої необхідності, а саме: виконання миттєвого завдання керівництва військової частини щодо забирання ліків у військовому шпиталі у м. Харкові та доставлення їх на позицію у військову частину, а після цього доставлення бійців на лінію зіткнення, так як ОСОБА_2 є механіком водієм МТБЛ та доставляє бійців на МТБЛ на передові позиції.
В суді захисник пояснив, що ОСОБА_2 був зупинений на блок посту для перевірки документів. Будь-яких ознак сп`яніння ОСОБА_2 не мав, поводився адекватно. Так як ОСОБА_2 поспішав на позицію, тому повинен був відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння. Дії ОСОБА_2 відбувалися в стані крайньої необхідності. 
Суд, дослідивши матеріали адміністративного провадження, оглянувши відеозапис події від 01.06.2025 року оцінивши зібрані докази, приходить до наступного. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9 А Правил дорожнього руху України, водієві забороняється, керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з ч. 4 ст. 266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. 
Обставини скоєного ОСОБА_2 адміністративного правопорушення викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №347874 від 01.06.2025 року. Ці обставини підтверджуються зібраними по справі доказами, а саме:
- Рапортом поліцейського УПП в Харківській області, згідно якого 01.06.2025 року під час несення служби на стаціонарному посту «ХТЗ» за адресою: м. Харків, пр-т Героїв Харкова, б. 307 було зупинено транспортний засіб ВАЗ 210700-20 державний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 . Під час спілкування з водієм ОСОБА_2 були встановлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість, виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці не реагують на світло. Водій від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився. Водію було роз`яснено його права та обов`язки.
- Направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 01.06.2025 року, згідно якого огляд ОСОБА_2 в медичному закладі не проводився, в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду. В направленні також зазначені виявлені ознаки наркотичного сп`яніння. 
- Відомостями з відеозаписів фіксації обставин правопорушення, згідно яких 01 червня 2025 року о 08.15 годині ОСОБА_2 керував автомобілем ВАЗ 210700-20, державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Харкові, проспект Героїв Харкова, б. 307 на блокпосту був зупинений працівниками поліції. Під час перевірки документів, у ОСОБА_2  працівниками поліції було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд в закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_2 відмовився, мотивуючи тим, що поспішає, їхати треба на позиції. 
- Зобов`язанням ОСОБА_2 від 01.06.2025 року не сідати за кермо транспортного засобу до повного протверезіння та зникнення ознак сп`яніння. 
- Довідкою інспектора УПП в Харківській області, згідно якої  ОСОБА_2 отримував посвідчення водія.
Щодо клопотання захисника про закриття провадження у справі, в зв`язку з діями в стані крайньої необхідності, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
В постанові Верховного Суду від 21.12.2018, суд зауважив, що у разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності, така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.
Суд роз`яснив, що стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Якщо загроза охоронюваним інтересам може виникнути в майбутньому, діяння не може вважатися таким, що вчинено у стані крайньої необхідності. На це прямо вказують слова тексту статті «для усунення небезпеки, яка загрожує». Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.
Сам факт проходження ОСОБА_2 військової служби, заслуговують на повагу, але є такими, що не свідчать про те, що за обставинами вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, він діяв у стані крайньої необхідності.
Суд критично відноситься до доводів про те, що ОСОБА_2 діяв в стані крайньої необхідності, так як він виконував миттєве завдання керівництва військової частини, оскільки з відеозапису, долученого працівниками поліції до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 на місці події не зазначав, що діє у стані крайньої необхідності та не повідомляв працівників поліції про те, що повинен виконати завдання керівництва військової частини щодо забирання ліків у військовому шпиталі у м. Харкові. З моменту його зупинки та до ознайомлення зі складеним відносно нього протоколом, ОСОБА_2 будь-яких зауважень до працівників поліції не мав, в протоколі в графі «пояснення» зазначив, що поспішає на позиції.
Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що 01.06.2025 року їхав у відпустку в м. Харків, а ОСОБА_2 їхав до шпиталю за ліками. На блокпосту їх зупинили працівники поліції, повідомили ОСОБА_2 про ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. ОСОБА_2 від проходження огляду відмовився через брак часу, требо було їхати в шпиталь за ліками та повертатись до позиції. Однак, даних про те, що ОСОБА_2 виконував саме бойове розпорядження свідок не надав. При цьому, суд критично ставиться до показань свідка, оскільки на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_2 не повідомляв працівників поліції що виконує термінове розпорядження керівництва військової частини.
До того ж, даних про те, що ОСОБА_2 пересувався на службовому автомобілі та виконував невідкладне бойове розпорядження командування, тобто діяв у стані крайньої необхідності, матеріали справи не містять.
Таким чином, зважаючи на конкретні обставини справи, правопорушення, яке вчинив ОСОБА_2 є умисною, суспільно небезпечною дією, а тому зазначені у клопотанні обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з вчиненням дій особою в стані крайньої необхідності.
Доводи захисника про те, що відсутні належні докази того, які б доводили факт перебування ОСОБА_2 в стані наркотичного сп`яніння, суд не бере до уваги. Суд наголошує, що ОСОБА_2 в своїх поясненнях в протоколі, під час відеозапису події, на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння заявив про відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Зважаючи, що ОСОБА_2 звинувачується саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, суд вважає його вину доведеною.
Оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку, що в діях  ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд враховує наявні дані про особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, тяжкість ймовірних наслідків. При цьому суд враховує, що відсутні обставини, що виключають адміністративну відповідальність ОСОБА_2 ,які передбачені ст. 17 КУпАП. 
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що з метою виховання та попередження скоєння нових правопорушень на ОСОБА_2  слід накласти стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Таким чином, одночасно з накладенням адміністративного стягнення суд, у відповідності до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», стягує з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 665,60 грн.
Керуючись ст. ст. 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить – 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Відповідно до положень ст.ст. 307-308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніше як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів через суд першої інстанції.
Строк пред`явлення постанови до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Суддя М.С. Зайцева