ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №277/1457/25 Головуючий у 1-й інст. Заполовський В. В.
Категорія 39 Доповідач Панкеєва В. А.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді  Панкеєвої В.А.,
суддів  Григорусь Н.Й.,
Галацевич О.М.,
розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін у м. Житомирі цивільну справу № 277/1457/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" - Ларіонова Костянтина Олександровича
на заочне рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 січня 2026 року, ухвалене під головуванням судді Заполовського В. В. у селищі Ємільчине,

встановив:

У листопаді 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі - ТОВ "Споживчий центр") звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №15.02.2025-100000011 від 15.02.2025.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 15.02.2025 укладено кредитний договір (кредитної лінії) (оферту) №15.02.2025-100000011 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 13000,00 грн, зі строком користування на 217 днів, тобто до 19.09.2025.
Кредитором виконано свої зобов`язання за договором в повному обсязі.
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову утворилась заборгованість у розмірі 43160,00 грн, яка складається з: 13000,00 грн - тіла кредиту; 20150,00 грн - процентів; 1170,00 грн - комісії пов`язаної з наданням кредиту; 2340,00 грн - комісії за обслуговування кредитної заборгованості та 6500,00 грн - неустойки, чим порушуються права та інтереси позивача. 
Ємільчинський районний суд Житомирської області заочним рішенням від 23 січня 2026 року позовні вимоги задовольнив частково. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" заборгованість за кредитним договором №15.02.2025-100000011 від 15.02.2025 в сумі 16510,00 грн та сплачений при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 926,57 грн. В решті позовних вимог відмовив за безпідставністю.
Не погодившись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ "Споживчий центр" - Ларіонов К.О. подав апеляційну скаргу, просив рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23.01.2026 в частині відмови стягнення заборгованості за процентами скасувати та ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у цій частині.
Позивач не погоджується з таким висновком суду щодо відмови у стягненні заборгованості за процентами та зазначає, що суд першої інстанції неповно дослідив подані докази, неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про недоведеність розміру процентів. Звертає увагу, що відповідно до Закону України "Про споживче кредитування" реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка мають інформаційний характер і розраховуються виходячи з припущення належного виконання позичальником своїх зобов`язань згідно з графіком платежів. Такі показники не визначають фактичний розмір заборгованості, а лише інформують споживача про орієнтовну вартість кредиту на момент укладення договору.
Натомість фактичний розмір процентів визначається безпосередньо умовами кредитного договору. Згідно із заявкою, яка є невід`ємною частиною кредитного договору № 15.02.2025-100000011 від 15 лютого 2025 року, позичальнику було надано кредит у сумі 13000,00 грн строком на 217 днів, до 19 вересня 2025 року. Договором передбачено застосування фіксованої процентної ставки "Стандарт" у розмірі 1 % на день протягом перших трьох чергових періодів користування кредитом (93 дні) та процентної ставки "Економ" у розмірі 0,5 % на день протягом наступних чергових періодів (124 дні). Виходячи з наведених умов договору, сума процентів становить 20150,00 грн.
Таким чином, на думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно визнав недоведеним розмір заборгованості за процентами, не надав належної оцінки умовам кредитного договору та поданому розрахунку, не виконав обов`язку щодо перевірки правильності нарахувань і дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення 20150,00 грн процентів за користування кредитом.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 26 березня 2026 року у відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (частина 1 статті 368 ЦПК України).
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав учасникам строк для подання відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін. Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За приписами ч.1-2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч.1 ст.634 ЦК України вбачається, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію").
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтями 525-526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15.02.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем ОСОБА_1 , який зареєструвався в Інформаційній системі на вебсайті позивача, було укладено кредитний договір №15.02.2025-100000011 (кредитної лінії), шляхом підписання електронних документів представником ТОВ "Споживчий центр" з використанням - КЕП та позичальником - за допомогою одноразового ідентифікатора (пароля Е762) наступних документів: Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) розміщеної на вебсайті ТОВ "Споживчий центр" у загальному доступі, а також, яка була направлена в особистий кабінет позичальника в Інформаційній системі кредитодавця разом із заявкою сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.20-26).
До укладення кредитного договору споживачу було надано інформацію щодо умов кредитування у виді Паспорту споживчого кредиту на заявлену суму кредиту 13000,00 грн, який також підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором А762 (а.с.18-19).
Порядок укладання кредитного договору та загальні умови кредитування викладені у Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) від (оферти) 15.02.2025.
Відповідно до п.2.1. Договору (оферти) електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно з п.10.1. Договору (оферти) зазначений договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону, вказаний позичальником при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця.
Відповідно до 4.1. Договору (оферти), надання кредиту на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-62хх-хххх-3099.
Пунктами 3.1., 3.3. Договору (оферти) передбачено, що кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Дата видачі кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом, а також Графік платежів, - встановлюються в Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.
Згідно з п.7.6. Договору (оферти) у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.
Основні (істотні) умови кредитування викладені в Заявці кредитного договору №15.02.2025-100000011, яка є невід`ємною частиною пропозиції (оферти), яку позичальник також підписав електронним підписом-одноразовим ідентифікатором (E762), який був надісланий йому кредитодавцем на номер телефону: НОМЕР_1 .
Згідно умов Кредитного договору (кредитної лінії) (оферти) №15.02.2025-100000011 від 15.02.2025, що викладені в Заявці та у відповіді позичальника про прийняття пропозиції, кредитодавець ТОВ "Споживчий центр" надав позичальнику ОСОБА_1 кредит на суму 13000,00 грн (п.2) строком на 217 днів (п.3). Дата повернення кредиту - 19.09.2025 (п.4).
Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі - "чергові періоди"). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п.6-7).
Також договором встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту (надалі - "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність - плата за надання кредиту) - 9% від суми кредиту та дорівнює 1170,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. 
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 1170,00 грн у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит (п.8-9).
У пункті 14 заявки кредитного договору наведено Графік платежів, згідно якого позичальник зобов`язаний протягом строку кредитування, у дату вказану в графіку погашати кредит рівними частинами, а також сплачувати проценти та комісію (усього 7 платежів).
Згідно з п.16 договору орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача складатиме суму 36660,00 грн, з яких 23660,00 грн - загальні витрати за споживчим кредитом.
Пунктом 17 Заявки кредитного договору передбачена неустойка в розмірі 195,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання позичальником кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування.
У відомостях про позичальника ОСОБА_1 , які вказані в Заявці кредитного договору (кредитної лінії) №15.02.2025-100000011 від 15.02.2025 зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання кредитних коштів позичальнику за даним договором.
У відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору (кредитної лінії) №15.02.2025-100000011 позичальник стверджує, що підписує та укладає кредитний договір на вищевикладених умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення: E762), яке було відправлене йому (позичальнику) на фінансовий номер 0637718971.
Згідно листа №132-0311 від 03.11.2025 товариство з обмеженою відповідальністю "Універсальні платіжні рішення", на підставі договору про переказ грошових коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, укладеного з ТОВ "Споживчий центр", 15.02.2025 о 00:09:48 було успішно здійснено переказ коштів на суму 13000,00 грн за номером картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 653773941, призначення платежу: видача за договором кредиту №15.02.2025-100000011 (а.с.12).
Довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №15.02.2025-100000011 від 15.02.2025 відносно позичальника ОСОБА_1 свідчить, що за період з 15.02.2025 по 19.09.2025 загальна сума заборгованості відповідача складає 43160,00 грн, яка складається з: 13000,00 грн основний борг; 20150,00 грн проценти; 1170,00 грн комісія за надання; 2340,00 грн комісія за обслуговування; 6500,00 грн неустойка (а.с.13).
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного договору, зазначений договір не визнано недійсним. Відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув, тому суд задовольнив позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача тіла кредиту у розмірі 13000,00 грн, комісії пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 1170,00 грн та комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2340,00 грн.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів за користування кредитом, виходив із того, що подана позивачем довідка-розрахунок заборгованості не дає можливості перевірити правильність їх нарахування, а також з огляду на відсутність виписки по особовому рахунку позичальника як первинного документа, який, на думку суду, мав би підтверджувати розмір заборгованості. 
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що нарахування неустойки в сумі 6500,00 грн за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, оскільки позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення в період існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану.
Заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, комісії та відмови у стягненні неустойки не оскаржується позивачем, а тому не перевіряється апеляційним судом.
Щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, слід зазначити наступне.
Судом встановлено, відповідач ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору №15.02.2025-100000011 від 15.02.2025, з якими він попередньо ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті.
Крім того, відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс-повідомлення).
Прийнявши умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, у порушення умов вказаного договору не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту в розмірі та на умовах, визначених укладеним правочином, презумпція правомірності якого не спростована.
За пунктом 6.1. вказаного кредитного договору позичальник зобов`язується використати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитора готівкою або перерахування на рахунок кредитора в такі терміни:
а) повернення кредиту, сплата процентів, комісій - у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти;
б) неустойки, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.
Пунктом 10.1. передбачено, що цей договір набирає чинності з дати отримання кредитором у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитора на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця.
Графік платежів: сума кредиту у розмірі: 13000,00 грн та проценти сплачуються до 19.09.2025.
Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 15.02.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №15.02.2025-100000011 в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Відповідач у передбачений договором 217-денний строк, тобто до 19.09.2025 заборгованість не повернув.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору в частині нарахування процентів. Зазначений договір недійсним не визнано.
При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України.
У відповідності до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відтак, із проведеного судом розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за процентами за користування кредитом, з урахуванням умов кредитного договору, за період строку користування кредитними коштами з 15.02.2025 по 19.09.2025 становить 20150,00 грн:
з 15.02.2025 по 18.05.2025 - 13000,00 грн х 1% х 93 дні = 12090,00 грн - розмір заборгованості за процентами за ставкою "Стандарт"; 
з 19.05.2025 по 19.09.2025 - 13000,00 грн х 0,5% х 124 дні = 8060,00 грн - розмір заборгованості за процентами за ставкою "Економ".
Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, апеляційний суд вважає, що місцевий суд необґрунтовано відмовив у стягненні з відповідача процентів за користування кредитом. За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, апеляційний суд дійшов висновку, що заочне рішення суду у вказаній частині підлягає скасуванню із ухваленням нового - про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за кредитним договором №15.02.2025-100000011 від 15.02.2025 у сумі 20150,00 грн.
У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що заочне рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом не відповідає вимогам закону.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України", № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 стаття 141 ЦПК України).
За звернення до суду із позовом, ТОВ "Споживчий центр" сплатило 2422,40 грн судового збору. 
Позов ТОВ "Споживчий центр" задоволено на 85 % (36660,00 грн : 43160,00 грн х 100%), відтак, із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2059,04 грн (2422,40 грн х 85%).
За звернення до суду із апеляційною скаргою ТОВ "Споживчий центр" сплатило 3633,60 грн судового збору.
Апеляційну скаргу представника позивача задоволено, тому із ОСОБА_1 на користь ТОВ "Споживчий центр" підлягає стягненню судовий збір за звернення до суду із апеляційною скаргою у розмірі 3633,60 грн. 
Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" - Ларіонова Костянтина Олександровича задовольнити.
Заочне рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 23 січня 2026 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за процентами скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у цій частині.
Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" заборгованість за процентами за кредитним договором №15.02.2025-100000011 від 15.02.2025 у розмірі 20150,00 грн (двадцять тисяч сто п`ятдесят гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2059,04 грн (дві тисячі п`ятдесят дев`ять гривень 04 копійки).
В решті заочне рішення залишити без змін. 
Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Панкеєва

Судді Н.Й. Григорусь

 О.М. Галацевич