П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 949/1658/23
Провадження № 22-ц/4815/396/26
Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" на рішення Дубровицього районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :
22 серпня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути загальну суму заборгованості за Кредитним договором №0796-0674 від 13 вересня 2021 року в розмірі 131 400.00 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 20 000.00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 111 400.00 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 13 вересня 2021 року між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №0796-0674 на наступних умовах: сума кредиту 20 000.00 грн., строк кредитування 300 днів, заявлений строк 21 день, знижена % ставка - 2.00% в день, стандартна % ставка - 3.00% в день. Даний Договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими відповідач був попередньо ознайомлений. У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію". ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Відповідач ОСОБА_1 підтвердив виникнення своїх зобов`язань, отримавши кредитні кошти.
В подальшому відповідач, всупереч умовам Кредитного договору порушив умови даного Договору і не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав всі інші свої грошові зобов`язання перед ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору. Станом на 14 липня 2023 року загальний розмір грошових вимог позивача ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до відповідача ОСОБА_1 , які виникли на підставі Кредитного договору становить 131 400.00 грн., з яких: 20 000.00 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 111 400.00 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Рішенням Дубровицього районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", заборгованість за Кредитним договором №0796-0674 від 13 вересня 2021 року в розмірі 89 897, 95 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422, 40 грн.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Савчак Я.О. із рішенням суду першої інстанції не погоджується, вважає, що зазначене рішення суду прийняте із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, таким що прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи з огляду на наступне.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що сторона відповідача фактично заперечує факт укладення правочину. Вказує, що кредитний договір та його додатки не містять електронних підписів, а тому є неукладеним.
Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_1 не підписував договір у будь-якій формі, не отримував одноразового ідентифікатора та не вчиняв жодних дій, які могли бути розцінені як пропозиція або прийняття пропозиції укласти електронний договір. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не надало суду доказів проведення ідентифікації відповідача
при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Отже, вказував, що позов не обґрунтований належними доказами, оскільки він кредитного договору не укладав.
Окрім того, звертає увагу апеляційного суду, що заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 71 000.00 грн. не є співмірною сумі заборгованості за тілом кредиту – 18 897,95 грн., а тому вимога позивача про стягнення з відповідача процентів, розмір яки більше ніж в три рази перевищує розмір боргу по тілу кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків позичальника, як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 13.09.2021 року між ТОВ "Укр кредит фінанс" та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії №0796-0674 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту — 20 000.00 гривень; строк кредитування – 300 календарних днів; базовий період — 21 день; знижена відсоткова ставка – 2.00 % за кожен день користування кредитом, стандартна відсоткова ставка – 3.00 %. Реальна річна процентна ставка: 572462%.
Розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір наданого кредиту становить 20 000 грн. (п. 2.1 Договору).
За умовами п. 2.8 Кредитного договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 200 000.00 грн. та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом 180 000.00 грн.
Даний Договір разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими відповідач був попередньо ознайомлений.
Суд попередньої інстанції встановив, що свій обов`язок позивач виконав, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного Договору.
Факт перерахування коштів в сумі 20 000.00 грн. на картковий рахунок відповідача НОМЕР_1 підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту за кредитним договором №0796-0674 від 13.09.2021 (а.с.9) та листом ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий дім": ID платежу №990649932; сума 20 000 грн.; дата прийняття 13.09.2021 18:50; номер договору 0796-0674; номер картки НОМЕР_1 (а.с.26).
Встановлено, що на виконання ухвали Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 квітня 2025 року про витребування інформації, що містить банківську таємницю, АТ КБ "ПриватБанк" направлено запитувану інформацію стосовно рахунків відповідача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , картковий рахунок № НОМЕР_3 належить відповідачу (а.с. 181).
Згідно виписки по рахунку № НОМЕР_3 вбачається, що 13 вересня 2021 року на вказаний картковий рахунок було зараховано переказ в сумі 20 000.00 грн. (а.с.182).
Пред`являючи позов, ТОВ "Укр Кредит Фінанс" покликалося на те, що відповідач своїх обов`язків за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 14.07.2023 року становила 131 400.00 гривень.
30 травня 2025 року до суду першої надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій представник позивача просив суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 89 897.95 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 18 897.95 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 71 000.00 грн.
Суд першої інстанції, встановивши, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів (ст. 638 ЦК України), дійшов висновку про стягнення із відповідача заборгованість у розмірі 89 897.95 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом – 18 897.95 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 71 000.00 грн., відповідно до заяви позивача про зменшення позовних вимог.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 1 ст. 1054 ЦК України якою передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Встановлено, що на виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А598, для підписання Кредитного договору 0796-0674 від 13.09.2021 р., підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами.
На підтвердження факту видачі кредиту, кредитодавець надав документи що підтверджують перерахування кредитних коштів (Довідка про перерахування суми кредиту та Довідка про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи).
Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.
Судом першої інстанції встановлено, що в подальшому, відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами Кредитного договору.
Доводи апеляційної скарги, про те, що відсутні будь-які докази у матеріалах справи щодо оформлення кредитного договору, колегією суддів апеляційного суду відхиляються з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. На виконання та у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А598, для підписання кредитного договору №0796-0674 від 13.09.2021 року.
Первинні банківські документи по рахунку клієнта, належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений Законом. 
ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії виданої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Таким чином, позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.
Судом першої інстанції під час розгляду справи належним чином перевірено обставини отримання відповідачем кредитних коштів та встановлено, що кредитні кошти були перераховані позивачем на платіжну картку, належність якої ОСОБА_1 підтверджена АТ КБ "ПриватБанк".
Отже, в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження позовних вимог, на противагу яким, апелянтом жодного доказу не надано.
Разом з тим, вимога позивача ТзОВ «Укр кредит фінанс» в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 71 000.00 грн. задоволенню не підлягає, апеляційний суд застосовує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 за подібних правовідносин з цим же позивачем - ТОВ "Укр кредит фінанс", але до іншого боржника, в якій зазначено таке.
Відповідно до п. 5 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно.
Колегія суддів касаційного суду зважала на те, що аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.
Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, керуючись принципами розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити загальний розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних, як відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
В справі, що переглядалася Верховним Судом, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги повністю, а суд апеляційної інстанції залишив відповідне рішення без змін.
Скасовуючи постанову Хмельницького апеляційного суду від 30 листопада 2023 року та направляючи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції справу, Верховний Суд зауважив, що під час розгляду справи суд апеляційної інстанції не спростував доводів позичальника щодо несправедливих умов нарахування розміру відсотків за несвоєчасно виконане зобов`язання за кожен день прострочення, зазначивши лише про те, що позичальник із позовом про визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії не звертався. При цьому звернув увагу й на те, що відсутність такого позову не є перешкодою для врахування інтересів відповідача у цій справі з метою дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. З огляду на викладене доводи касаційної скарги щодо недослідження судами розрахунку суми боргу та невстановлення його реального розміру з урахуванням засад справедливості, добросовісності та розумності були частково обґрунтованими та підтвердилися під час перегляду справи у Верховному Суді.
Отже, судом першої інстанції не враховано співмірність заявлених до стягнення процентів із сумою основного боргу, оскільки при тілі кредиту у розмірі 18 897.95 грн., позивачем нараховано 71 000.00 грн., що становить 375.7% від суми отриманих кредитних коштів.
У договорі про відкриття кредитної лінії сторони узгодили, що сума кредиту складає 20 000,00 гривень. Стандартна процентна ставка складає 2.0%.
В довідці про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику (а.с. 15) за кредитним договором №0796-0674 від 13.09.2021 року, вказується про те, що дата видачі кредиту 13 вересня 2021 року, останній календарний день першого базового періоду 03 жовтня 2021 року, тіло кредиту – 20 000.00 грн., нараховані проценти за користування кредитом 8 400.00 гривень, разом до сплати 28 400.00 грн.
Тобто вартість обчислено за 21 день користування кредитними коштами. Фактично кредитор наполягає на розрахунку, що проведений з порушенням законодавства про споживче кредитування, тоді як такі нарахування неправомірні.
Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин увагу на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.
Отже, враховуючи вище викладене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі 28 400.00 грн., станом на 03.10.2021, в межах строку кредитування.
Підставою для прийняття нової постанови - про часткове задоволення позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При поданні позовної заяви ТОВ «Укр КредитФінанс» сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., відповідачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 3 633.60 грн.
Внаслідок апеляційного перегляду позов задоволений на 68.41%, апеляційна скарга на 31.59%
Оскільки позов задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 31.6% від сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 765 грн. 47 коп.
За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3 633.60 грн. Апеляційна скарга задоволена частково. Тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам (68,41%) 2 485.75 грн.
Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
За такого з урахуванням взаємозаліку з позивача на користь відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 720,28 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Савчак Ярослав Олегович, на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2025 року задовольнити частково.
Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2025 року - скасувати.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" 28 400 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором № 0796-0674 від 13.09.2021.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 720,28 грн., сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя       Боймиструк С.В.

Судді:         Гордійчук С.О.

Шимків С.С.