ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткова)

29 травня 2026 року
м. Київ

справа № 352/1665/23

провадження № 61-2363св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:
позивач -ОСОБА_1 ,
відповідачі: Акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»,
третя особа -ОСОБА_2,

розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою, скасування заборони відчуження нерухомого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року та додаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Василишин Л. В., Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, Товариства 
з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») 
про визнання іпотеки припиненою, скасування заборони відчуження нерухомого майна.

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2024 року, позов ОСОБА_1 до АТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, ТОВ «Діджи Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою, скасування заборони відчуження нерухомого майна задоволено частково.
Визнано припиненою іпотеку за договором іпотеки № 4120 від 19 жовтня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Секретою І. І., яка зареєстрована в Державному реєстрі іпотек 19 жовтня 2007 року, реєстраційний номер іпотеки 5869235, номер запис про іпотеку 12972449 (спеціальний розділ).
Припинено обтяження - заборону відчуження нерухомого майна - земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1417 га з кадастровим номером 2625855600:02:002:0119 на АДРЕСА_1 , яка накладена 19 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Секретою І. І. 
за реєстровим номером 4121, зареєстрованої в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 19 жовтня 2007 року, реєстраційний номер обтяження 5869463.
У решті позову відмовлено.
Вирішено питання стягнення судових витрат.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року апеляційну скаргу представника ТОВ «Діджи Фінанс» - адвоката Міньковської А. В. задоволено.
Рішення Тисменицького районного суду від 22 травня 2024 року скасовано та ухвалено нове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, ТОВ «Діджи Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про визнання іпотеки припиненою, скасування заборони відчуження нерухомого майна відмовлено.
Вирішено питання стягнення судових витрат.

Додатковою постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 грудня 
2024 року заяву представника ТОВ «Діджи Фінанс» - адвоката Міньковської А. В.
про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.
Ухвалено у справі додаткове судове рішення.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9 500 грн.

Постановою Верховного Суду від 27 квітня 2026 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 листопада 2024 року та додаткову постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року залишено без змін.

04 травня 2026 року до Верховного Суду надійшла заява ТОВ «Діджи Фінанс» про ухвалення додаткового судового рішення у справі щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу під час касаційного провадження, в якій заявник просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 25 000 грн.

Заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з положеннями частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

ТОВ «Діджи Фінанс» у відзиві на касаційну скаргу заявляло, що докази понесення витрат на правничу допомогу будуть подані суду протягом 5 днів з моменту ухвалення судового рішення у справі.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу ТОВ «Діджи Фінанс» подало суду: копії договору про надання правової допомоги № 01/11 від 12 лютого 2025 року та додаткової угоди до нього, ордеру на надання правничої допомоги у Верховному Суді; детальний опис робіт, виконаних адвокатом, та акт про виконану роботу; докази надіслання заяви іншим учасникам справи.

ОСОБА_1 заперечень щодо заяви до суду не надіслала (частина п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Враховуючи наведене, Верховний Суд вважає доводи заявника обґрунтованими та що є підстави для прийняття додаткової постанови, стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (код ЄДРПОУ 42649746) 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець
І. Ю. Гулейков 
Д. Д. Луспеник