УХВАЛА
04 травня 2026 року
м. Київ
справа № 602/1231/21
провадження № 51-4254ск23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2022 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 15 березня 2023 року щодо останнього,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду із касаційною скаргою на указані вище судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 , в якій, серед іншого, висуває вимогу про поновлення строку на їх касаційне оскарження. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі ? КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Це правило надає особі, наділеній правом касаційного оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, який є достатньо тривалим для прийняття учасником провадження виваженого і обґрунтованого рішення щодо звернення із касаційною скаргою та її написання, після закінчення якого контрольна функція Суду не здійснюється.
Оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена 15 березня 2023 року. Із касаційною скаргою захисник звернувся 27 квітня 2026 року, тобто майже через 3 роки з моменту спливу тримісячного строку на касаційне оскарження вироку Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2022 року та ухвали Тернопільського апеляційного суду від 15 березня 2023 року.
За частиною 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. 
При тому, що ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, це можливо лише в разі наявності поважних причин його пропуску.
Суд враховує, що в рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03, п. 41), Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що питання про поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
За усталеною практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, які унеможливлювали своєчасне звернення до суду у строк, визначений законом. При вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Натомість вимога захисника у касаційній скарзі про поновлення процесуального строку є формальною, на її обґрунтування причин, які перешкодили вчасно звернутися з касаційною скаргою, не наведено ані у змісті касаційної скарги, ані в окремому клопотанні.
За приписами п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга підлягає поверненню захиснику ОСОБА_4 , оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та Суд за заявою захисника не знайшов підстав для поновлення такого строку.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Збаразького районного суду Тернопільської області від 01 грудня 2022 року та ухвали Тернопільського апеляційного суду від 15 березня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_5 .
Касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3