Справа № 583/2418/26
2-о/583/90/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" травня 2026 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді  - Плотникової Н.Б.
при секретарі   - Логвиненко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Охтирка справу за заявою 
ОСОБА_1 ,
заінтересована особа: ОСОБА_2 
про видачу обмежувального припису, 
ВСТАНОВИВ:
15.05.2026 року заявниця подала до суду заяву про видачу обмежувального припису, в якій просить суд видати обмежувальний припис, яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження права ОСОБА_2 , а саме: заборонити перебувати в місці перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонити наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 ; заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто чи через третіх осіб; встановити строк дії обмежувального припису - 6 місяців; допустити негайне виконання рішення суду про видачу обмежувального припису. Свої вимоги мотивує тим, що з 21.06.2024 р. вона ( ОСОБА_1 ) перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.07.2025 р. було розірвано. Від даного шлюбу народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на даний час проживає разом із нею за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 зловживає спритними напоями та наркотиками, та систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство. Мали місце непоодинокі випадки, коли ОСОБА_2 ображав її ( ОСОБА_1 ) та висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, залякував фізичною розправою, а інколи і підіймав руку, принижуючи її честь та гідність, тим самим завдаючи шкода її фізичному та психічному здоров`ю. Випадки домашнього насильства відбувалися в присутності їх малолітнього сина, що негативно позначається на емоційному настрої та психологічному стані здоров`я дитини. Факти систематичних знущань та домашнього насильства ОСОБА_2 відносно неї ( ОСОБА_1 ) підтверджується постановами Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.11.2024 р,. 14.01.2025 р., 16.07.2025 р. Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.11.2025 р. ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 350 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. На підставі п.3, 5 ч.1 ст. 91-1 КК України до ОСОБА_2 було застосовано обмежувальні заходи строком на 3 місяці відповідно до яких останньому було заборонено наближатися менш ніж на 100 м до її ( ОСОБА_1 ) місця проживання та перебування. Але, не зважаючи на це 28.11.2025 р. ОСОБА_2 знову вчинив домашнє насильство. Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2025 р. ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 173-2, ст. 185 КУпАП, та було піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн. 13.05.2026 р. відносно ОСОБА_2 виносився терміновий заборонний припис стосовно кривдника терміном на 5 діб із зобов`язанням залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи - її матері ОСОБА_4 , бо вона була заявником. Проте вказаних заходів по відношенню до ОСОБА_2 виявилося недостатньо, останній продовжує вчиняти психологічний тиск, висловлювати погрози фізичною розправою, залякуючи її ( ОСОБА_1 ), тому вона звернулася з вказаною заявою до суду.
Заявниця ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своєю малолітньою дитиною та своєю матірю. ЇЇ колишній чоловік ОСОБА_2 приходить до неї в будинок та постійно її ображає, висловлюється нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою, погрожує вбити її ( ОСОБА_1 ), а потім себе. З цього приводу вона зверталася неодноразово в поліцію. Стосовно ОСОБА_2 було винесено вирок суду за вчинення стосовно неї ( ОСОБА_1 ) домашнього насильства, також ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення стосовно неї домашнього насильства. Однак, незважаючи на притягнення його до відповідальності, ОСОБА_2 продовжує вчиняти стосовно неї домашнє насильство, переслідує її, приходить до неї додому та ображає нецензурною лайкою, погрожує. 13.05.2026 року ОСОБА_2 прийшов за місця її проживання та побив вікна у будинку, зокрема, в кімнаті, де спить вона з малолітньою дитиною, поламав паркан у дворі. Вона ( ОСОБА_1 ) з цього приводу викликала поліцію та «швидку доромогу», лікарями «швидкої допомоги» надавалась їй ( ОСОБА_1 ) медична допомога, так як внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_5 вона зазнала психологічного стресу, і це може негативно вплинути на дитину, так як вона на даний час годує груддю свою малолітню дитину. Просить винести обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , оскільки останній продовжує агресивні дії у відношенні до неї, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження ним таких дій.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.
Заслухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Згідно ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
Як визначає положення ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.
Відповідно до частини другої та третьої статті 3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя; 3) наречені; 4) мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); 5) особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; 6) особи, які мають спільну дитину (дітей); 7) батьки (мати, батько) і дитина (діти); 8) дід (баба) та онук (онука); 9) прадід (прабаба) та правнук (правнучка); 10) вітчим (мачуха) та пасинок (падчерка); 11) рідні брати і сестри; 12) інші родичі: дядько (тітка) та племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри, двоюрідний дід (баба) та двоюрідний онук (онука); 13) діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими; 14) опікуни, піклувальники, їхні діти та особи, які перебувають (перебували) під опікою, піклуванням; 15) прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, їхні діти та прийомні діти, діти-вихованці, діти, які проживають (проживали) в сім`ї патронатного вихователя. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству. 
Згідно ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник.
Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. 
Згідно із ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У п. 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Вирішуючи питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Відповідні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі №363/3496/18 (провадження №61-4830св19), від 26 вересня 2019 року у справі №452/317/19-ц (провадження №61-12915св19), від 17 червня 2020 року у справі №509/2131/18 (провадження №61-271св19), від 23 грудня 2020 року у справі №753/17743/19 (провадження №61-23053св19), від 24 лютого 2021 року у справі №570/2528/20 (провадження №61-16103св20), від 9 лютого 2022 року у справі №607/10853/21 (провадження №61-20491св21).
Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 року у справі №754/11171/19.
Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 з 21.06.2024 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14.07.2025 р. було розірвано. 
Від даного шлюбу народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 05.09.2024 р. (а.с. 4).
Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі № 583/5098/25 від 17.11.2025 р., що набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 350 КК України та призначено йому покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. На підставі п. 3, 5 ч.1 ст. 91-1 КК України до ОСОБА_2 було застосовано обмежувальні заходи строком на 3 місяці відповідно до яких останньому було заборонено наближатися менш ніж на 100 м до місця, де ОСОБА_1 може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи постійно перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин, а також направлено ОСОБА_2 для проходження програми для кривдників (а.с. 5-8). Відповідно до вироку ОСОБА_2 в період часу з жовтня 2024 по вересень 2025 року систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразилось у систематичних словесних образах нецензурною лайкою, внаслідок чого потерпіла зазнала психологічних страждань, а також погіршення якості життя.
Крім того, постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19.12.2025 р. по справі № 583/5738/25 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.3 ст. 173-2 ч. 3, 185 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн. Відповідно до даної постанови, ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство, а саме: 28.11.2025 року о 19.50 год. за адресою АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме: ображав її нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психічному здоров`ю, чим повторно протягом року вчинив домашнє насильство, тобто умисне вчинення психологічного діяння із застосуванням образ, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої (а.с. 9).
06.05.2026 р. відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 172-3 КУпАП за вчинення 06.05.2026 р. о 12.40 год. за адресою АДРЕСА_2 домашнього насильства - ображав нецензурною лайкою свою колишню дружину ОСОБА_1 повторно протягом року, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.
11.05.2026 р. ОСОБА_1 звернулася до Охтирського РВП ГУНП в Сумській області із заявою про те, що 11.05.2026 р. за адресою АДРЕСА_3 її колишні чоловік пошкодив москітну сітку та зламав забор (а.с. 10).
Частиною шостою статті 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надані до суду докази підтверджують факти неодноразового вчинення щодо ОСОБА_1 психологічного насильства з боку ОСОБА_2 , їх тривалий характер. Отже є достатні підстави вважати, що в даному випадку наявні високі ризики вірогідності продовження чи повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства по відношенню до своєї колишньої дружини - ОСОБА_1 , що може призвести до настання тяжких наслідків його вчинення. 
Досліджені судом вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області у справі № 583/5098/25 від 17.11.2025 р., постанова Охтирського міськрайонного суду від 19.12.2025 р. по справі про адміністративне правопорушення №583/5738/25, протоколи по справам про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_2 за ст. 173-2 КУпАП підтверджують факти психологічного насильства стосовно потерпілої ОСОБА_1 , які вчиняються ОСОБА_2 , та вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_2 , яке може призвести до тяжких наслідків, а також наявність обгрунтованих побоювань у ОСОБА_1 з приводу того, що ОСОБА_2 здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у вигляді психологічного чи фізичного насильства.
Неодноразове притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення домашнього насильства стосовно ОСОБА_1 свідчить про те, що ОСОБА_2 останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.
Таким чином суд дійшов висновку, що видача обмежувального припису забезпечить дієвий, ефективний та невідкладний захист заявниці від домашнього насильства, буде сприяти недопущенню повторних випадків такого насильства, а інтереси жертви домашнього насильства у цій конкретній ситуації переважають над інтересами кривдника.
Суд звертає увагу на те, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
За таких обставин суд, враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявниці щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», вважає, що вимоги ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису у вигляді зазначених нею заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 підлягають задоволенню. 
Згідно ч.4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.
Відповідно до ч.2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу або продовження обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.
В силу ч.3 ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.
На підставі викладеного, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 350-6, 352-355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - задовольнити.
Видати стосовно ОСОБА_2 обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців, яким заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованому та проживаючому по АДРЕСА_4 :
-  наближатися на відстань ближче ніж 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 ;
- вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Охтирський РВП ГУНП в Сумській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Охтирську міську раду Сумської області.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Охтирського
міськрайонного суду: Н.Б. Плотникова