Сторожинецький районний суд Чернівецької області 
Справа № 608/2450/24 
Провадження № 1-кп/723/499/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2026 року м. Сторожинець
Сторожинецький районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сторожинець кримінальне провадження №12024211110000394 від 27.09.2024 року по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лапшин, Бережанського району Тернопільської області, зареєстрованої у АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, раніше не судимої
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 332 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченої ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем проживання у м. Хоростків, Чортківського району, Тернопільської області, у обвинуваченої ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на вчинення пособництва у виготовленні невстановленою особою підробленого висновку про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на не професійній основі, не спеціалізованим способом та не підприємством, яке повинно здійснювати виготовлення та видачу таких висновків, шляхом надання нею особистих даних, з метою подальшого використання зазначеного підробленого висновку для усунення перешкод у при перетині державного кордону України її військовозобов`язаним сином ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій протиправний умисел, обвинувачена ОСОБА_3 , у листопаді 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, відшукала невстановлену особу, яка допоможе виготовити висновок про наявність порушень функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги в догляду на не професійній основі, без проходження лікарсько-консультативної комісії, порядок і обов`язковість проходження якої, передбачене Наказом міністерства охорони здоров`я України №407 від 09 березня 2021 року «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» та за відсутності умов, які б надавали їй можливість отримати такий висновок на законних підставах. 
У подальшому ОСОБА_3 надала невстановленій досудовим розслідуванням особі свої анкетні дані, які невстановленою особою використано під час виготовлення підробленого висновку про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на не професійній основі на ім`я ОСОБА_3 . У подальшому обвинувачена ОСОБА_7 отримала вказаний підроблений офіційний документ, таким чином отримала реальну можливість його використовувати у своїй злочинній діяльності спрямованній на досягненні єдиного злочинного умислу. 
Таким чином, своїми діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - пособництво у підробленні офіційного документа, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такий документ, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, і її дії вкаліфіковані правильно. 

Окрім цього, 04.12.2023 у обвинуваченої ОСОБА_3 , яка перебуваючи на державному кордоні України у пункті пропуску «Красноїльськ» Чернівецької області та маючи із собою завідомо підроблений висновок про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на не професійній основі за №584 від 23.11.2023 року на своє ім`я, виник злочинний умисел направлений на використання завідома підробленого документа.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на досягнення єдиної злочинної мети обвинувачена ОСОБА_3 04.12.2023 року близько 19:33 год., перебуваючи на державному кордоні України у пункті пропуску «Красноїльськ» Чернівецької області, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, пред`явила працівникам ДПС України завідома підроблений висновок про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на не професійній основі №584 від 23.11.2023 року на своє ім`я, як підставу для усунення перешкод при перетині державного кордону України її військовозобов`язаним сином ОСОБА_6 .
Таким чином, своїми діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа, і її дії вкаліфіковані правильно.

Окрім цього, згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. 
Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні продовжено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
Крім цього, відповідно до Указу Президента України №63/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено загальну мобілізацію на території України. 
Згідно ч.3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 (надалі - Закон України).

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав, і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану; такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Згідно з ч.8 «Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.20221 №1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.
У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, тимчасово, заборонено виїзд за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років на період правового режиму воєнного стану. В той же час, законодавством встановлено винятки для окремих категорій чоловіків щодо обмеження виїзду за межі України на період правового режиму воєнного стану.
Так, згідно постанови Кабінету Міністрів України №1044 від 10.09.2022 року про зміни, що вносяться до Правил перетинання державного кордону громадянами України абзац 8 п. 2-1 викладений у наступній редакції: «у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи, які потребують постійного догляду, у супроводі одного із членів сім`ї першого ступеня споріднення (у значенні, наведеному у підпункті 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України) за наявності документів, що підтверджують родинні зв`язки, та висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу у постійному сторонньому догляді або у супроводі особи, яка здійснює постійний догляд за зазначеними особами, за наявності документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу у постійному сторонньому догляді та акта встановлення факту здійснення догляду". 
Знаючи про дію вказаних норм, у обвинуваченої ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, направлений на незаконне переправлення особи чоловічої статті віком від 18 до 60 років через державний кордон України.
Так, в листопаді 2023 року (точної дати досудовим розслідуванням не Встановлено) обвинувачена ОСОБА_3 , перебуваючи у м. Хоростків, Чортківського району та реалізуючи свій злочинний умисел на незаконне переправлення особи чоловічої статті віком від 18 до 60 років, через державний кордон України, а саме: свого сина ОСОБА_6 , завчасно підготувала та в подальшому використала завідома підроблений висновок про наявність порушень функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на не професійній основі №584 від 23.11.2023 року, на своє ім`я, з метою усунення перешкод в перетині державного кордону ОСОБА_6 , та 04.12.2023 року близько 19:33 год., через пункт пропуску «Красноїльськ» Чернівецької області, на автомобілі «Peugeot» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила незаконне переправлення через державний кордон свого сина ОСОБА_6 , усунувши перешкоду останньому в такому перетині шляхом пред`явлення підроблених документів та видуманих обставин із супроводу при здійсненні пропускного контролю працівниками ДПС України, внаслідок чого останній незаконно та безпідставно перетнув державний кордон.
В подальшому обвинувачена ОСОБА_3 , 07.12.2024 близько 17:30 через пункт пропуску «Шегині» Львівської області повернулась на територію України як водій автомобіля «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_2 , без будь-якої сторонньої допомоги, однак ОСОБА_6 по даний час на територію України не повернувся.
Таким чином, своїми умисними діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 332 КК України - незаконне переправлення осіб через державний кордон України, шляхом усунення перешкод, і її дії кваліфіковані правильно.
Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні вину в пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, пояснила, що їдучи з Польщі, познайомилася з жінкою, у розмові з якою остання надала номер телефону, за яким можна звернутися за допомогою у виїзді сина за кордон. Вона зателефонувала з даного питтання, через кілька днів їй по телефону сказали надати паспорт, код, свідоцтво про народження. Це було у 20-х числах листопада 2023 року. Через тиждень їй подзвонили і сказали їхати на кордон, по дорозі забрати у одному з сіл конверт. Вони поїхали, у конверті, який вона забрала був документ, у якому зазначено, що вона має 2 групу інвалідності, потребує догляду і не може самостійно пересуватися. Документ мав підписи, печакти. На пункті пропуску вона надала цей документ і з сином безперешкодно перетнули кордон, після чого викинула дану довідку. Вона усвідомлювала, що документ неправдивий. Син не мав можливості самостійно виїхати за кордон. Всі ці дії вона вчинила з метою допомогти синові виїхати за кордон. Хвороб, зазначених у довідці, у неї не було. Розуміла, що все це незаконно. У вчиненому кається, жалкує, подібного не вчинятиме. Просить суворо не карати, врахувати, що здійснює догляд за матір"ю, яка є особою з інвалідністю 1 групи. 
Показання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками судового розгляду не оспорюються.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обвинувачена ОСОБА_3 погодилася на скорочений порядок судового розгляду без дослідження будь-яких доказів, крім її особистого допиту, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують її особу, пояснивши, що наслідки, передбачені ч. 3 ст.349 КПК України, їй зрозумілі.
При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Зокрема, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України скоєні обвинуваченою кримінальні правопорушення за ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України належать до кримінальних проступків, а за ч. 1 ст. 332 КК України - до нетяжких злочинів. 
Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_3 встановлено, що вона раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, проживає разом з матір"ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є особою з інвалідністю 1 групи та потребує стороннього догляду.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття. 
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено. 
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
За наведених обставин, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставину, що пом”якшує покарання, особу обвинуваченої, суд вважає, що слід призначити мінімальне покарання, що передбачене санкціями статтей, за якими ОСОБА_3 притягується до кримінальної відповідальності.
При цьому, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, вину визнала, здійснює догляд за особою з інвалідністю 1 групи, суд вважає можливим призначити покарання із застосуванням положень ст.75 КК Ураїни. 
Керуючись ст. 368-370, 373,374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_9 визнати винною  у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358,  ч. 1 ст. 332 КК України і призначити покарання: 
- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.,
- за ч. 4 ст. 358 КК України - у виді у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.,
- за ч. 1 ст. 332 КК України - у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі. 
На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї судом обов`язки, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Сторожинецький районний суд Чернівецької області.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

СУДДЯ