Справа № 481/211/26 
Провадж.№ 2/481/315/2026
Р І Ш Е Н Н Я
іменем У К Р А Ї Н И

08.05.2026  року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі: 
головуючої по справі судді - Уманської О.В.,
з участю секретаря судового засідання - Кузьміної Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області, який представляє інтереси неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: комунальна установа «Центр надання соціальних послуг «Вільнозапорізької сільської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів ,
Установив:
19.02.2026 року позивач органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області звернувся з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення аліментів на її утримання.
Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 23.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що на обліку у службі у справах дітей Вільнозапорізької сільської ради перебуває малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як дитина, яка потрапила в складні життєві обставини. Мати дитини - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. ОСОБА_2 має інвалідність ІІІ групи з дитинства. Мати дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків відносно дитини, не піклується про її фізичний розвиток відповідно до віку, нe забезпечує необхідного достатнього харчування відповідно до медичних показань, медичного догляду, лікування дитини. Малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має інвалідність з дитинства, встановлену з 03.06.2024 року до 22.05.2029 року. Внаслідок наявної патології дитина потребує підвищеної уваги та догляду, який полягає у погодинному харчуванні за допомогою спеціальної соски. Хоча відповідачка має неодноразовий досвід по догляду за новонародженими дітьми, однак цей досвід не навчив її правильно доглядати за дитиною з особливими потребами.
Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 18.12.2024 року у справі № 481/1377/24, через ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 було відібрано від матері ОСОБА_2 , без позбавлення батьківських прав. 
Заочним рішенням Новобузького районного суду від 21.03.2017 року по справі 481/238/17, ОСОБА_2 була позбавлена батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того заочним рішенням Новобузького районного суду від 17.04.2018 року, справа 481/232/18, відповідачка була позбавлена батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стосовно ще однієї дитини ОСОБА_2 написала нотаріальну згоду на усиновлення. Таким чином можна зробити висновок, що ставлення до виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 не змінила.
З 07.08.2024 р. малолітня дитина ОСОБА_1 перебувала на обліку служби у справах дітей Вільнозапорізької сільської ради як дитина, яка потрапила у складні життєві обставини через ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків.
09.07.2024 року служба у справах дітей отримала повідомлення від медпрацівників Новополтавської амбулаторії, що під час візиту в сім`ю ОСОБА_2 було виявлено матір у стані алкогольного сп`яніння, дитина була не годована, мати залишила десь спеціальну соску для годування дитини. Постановою Новобузького районного суду від 19.09.2024 року у справі № 481/1207/24, ОСОБА_2 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП.
Того ж дня, 9.07.2024 року, дитина була доставлена до дитячого відділення Новобузької багатопрофільної лікарні в хворобливому стані середньої важкості. Мати приїхала до дитини у відділення тільки на третій день. За час перебування у відділенні, тобто з 09.07.2024 року по 22.07.2024 року, дитина набрала вагу до 5500 г. Це пояснюється постійним контролем медпрацівників за графіком годування та доглядом за дитиною. Після виписки дитини додому вона знову втратила вагу до 5380 г.
Служба у справах дітей отримала клопотання сімейного лікаря щодо можливості влаштування малолітньої ОСОБА_1 до спеціального закладу під цілодобовий супровід, оскільки мати до рекомендацій медпрацівників не дослухалася, іноді за місцем проживання була відсутня суміш для годування дитини, мати поводила себе агресивно.
З ОСОБА_2 медпрацівники неодноразово проводили бесіди щодо правил годування, відповідальності батьків за збереження життя та здоров`я дитини. Але громадянка ОСОБА_2 висновків не зробила. Дитина знову разом з матір`ю 31.07.2024 року була госпіталізована до дитячого відділення, де поступово починала набирати вагу під контролем медпрацівників. Під час влаштування дитини до медичного закладу була відсутня молочна суміш і коштів на її придбання у матері не було. Дитину годували сумішшю з гуманітарних запасів лікарні. Хоча громадянка ОСОБА_2 щомісяця отримувала державну допомогу при народженні дитини та державну соціальну допомогу дітям з інвалідністю.
Служба у справах дітей отримала повторне клопотання від сімейного лікаря, де зазначалося, що ситуація, яка склалася в сім`ї, загрожує життю та здоров`ю дитини. Так як за результатами оцінки рівня безпеки дитини підтвердилися факти безпосередньої загрози життю та здоров`ю дитини, 07.08.2024 року служба негайно скликала засідання комісії з питань захисту прав дитини, де розглянули питання доцільності негайного відібрання дитини від матері. Рішенням Новобузького районного суду від 18.12.2024 р., яке набрало законної сили 18.01.2025 р., малолітня дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була відібрана від матері ОСОБА_2 без позбавлення її і батьківських прав.
Рішенням виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради від 07.08.2024р. №122 малолітня ОСОБА_1 влаштована до КНП "Миколаївський обласний будинок дитини" Миколаївської обласної ради, де перебувала до 21.04.2025р. У зв`язку з безпековою ситуацією та близькістю м. Миколаєва до зони активних бойових дій рішенням виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради від 22.04.2025 р. № 76 дитина влаштована до КП "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям" Рівненської обласної ради, де і перебуває дотепер.
За час перебування дитини у Миколаєві мати ОСОБА_2 періодично її відвідувала у закладі. Коли дитину з об`єктивних причин влаштували до закладу в м. Рівному, мати жодного разу її там не відвідала, лише два рази зателефонувала працівникам будинку дитини
Дитина ОСОБА_1 має вроджену ваду і потребувала оперативного лікування у спеціалізованому закладі. Мати про це знала, але не усвідомлювала особливостей догляду за дитиною та необхідності проведення оперативного втручання. Під час перебування у закладі ОСОБА_1 зробили операцію, вона пройшла, курс реабілітації, а мати натомість не спромоглася хоча б раз відвідати дитину.
Протягом часу, коли дитина ОСОБА_1 знаходиться у закладах, мати постійно була під соціальним супроводом КУ "Центр надання соціальних послуг". Фахівці з соціальної роботи спільно зі службою у справах дітей систематично „здійснювали візити до матері ОСОБА_2 , пояснювали їй, що треба зробити, аби мати змогу повернути дитину в сімейне оточення, надавали матері консультаційну допомогу. Мати погоджувалася з необхідністю змінити свою поведінку, забезпечувати дитину всім необхідним після її можливого повернення. Проте це залишалося лише обіцянками. 09.10.2025 під час чергових відвідин за адресою проживання матері було виявлено ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння; вона проявляла агресію та вживала нецензурну лайку.
Мати ОСОБА_2 часто зловживає алкогольними напоями, під дією спиртного поводиться агресивно, на зауваження не реагує, на тривалий період зникає з дому, про її місцезнаходження не знає навіть чоловік. 14.10.2025 р. постановою поліцейського офіцера громади (ГВА № 248366) ОСОБА_2 притягувалася до адміністративної відповідальності за перебування в громадських місцях у п`яному вигляді.
З січня 2025 року у кімнаті, де проживає мати і куди хотіла повернути дитину, відсутнє віконне скло. Після неодноразових зауважень ситуація не змінилася, мати так і спромоглася вставити скло, і в зимовий період воно завішене плівкою, тому у помешканні холодно.
23.01.2026 р. під час обстеження умов проживання виявлено, що помешкання взагалі не опалюється через відсутність дров. Як стало відомо, у грудні 2025 р. ОСОБА_2 отримала кошти в сумі 19400 гривень для придбання дров, проте витратила їх не за призначенням. ОСОБА_2 працювала по найму, але через зловживання спиртними напоями період роботи тривав від декількох днів до декількох тижнів.
На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Вільнозапорізькій сільській раді від 09.10.2025 р. розглядалося питання про доцільність або недоцільність повернення дитини матері, куди запрошували ОСОБА_2 , але вона не з`явилася і причини неявки не повідомила.
Аналогічно ОСОБА_2 запрошували на засідання комісії з питань захисту прав дитини 16.01.2026 р. та 26.01.2026 р., де розглядалося питання про доцільність або недоцільність позбавлення її батьківських прав. Так як мати не усунула причини, які призвели до відібрання дитини, не створила к належних умов проживання та виховання дитини в сім`ї, не змінила свого способу життя, продовжує зловживати спиртними напоями, жодного разу не відвідала дитину протягом дев`яти місяців, жодним чином не утримувала її матеріально, не брала участь у лікуванні та післяопераційній реабілітації дитини, рішенням виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради від 27 січня 2026 року № 10 затверджений висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення громадянки ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідач по справі не сплачувала аліменти на утримання своєї дитини, хоча суд ухвалив рішення про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини (заробітку) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.08.2024 р. і до досягнення дитиною повноліття.
Таким чином орган опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради вважає достатньо доведеними факти свідомого ухилення відповідача по справі ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом тривалого часу діє всупереч інтересам дитини, позбавивши її права на батьківське виховання та утримання; не спілкується з дитиною, не цікавиться її долею та проблемами, не піклується про її здоров`я, не дбає про її добробут. Між матір`ю і донькою відсутній психологічний зв`язок. 
Таким чином орган опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради вважає, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов?язків щодо малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що призводить до загрози життю або здоров`ю дитини, у зв?язку з чим вона потребує допомоги.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_6 подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання також надала заяву про розгляд справи без їх її участі , позовні вимоги визнала повністю і не заперечувала проти їх задоволення. При цьому у підготовчому судовому засіданні 22.04.2026 відповідачка була присутня, і також говорила про визнання позовних вимог у повному обсязі та відсутності заперечень з її боку. 
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог: комунальна установа «Центр надання соціальних послуг» Вільнозапорізької сільської ради на розгляд справи до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.

Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити повністю, ухваливши заочне рішення.
Судом встановлено, ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16 березня 2024 року. Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №00044087888 від 16 березня 2024 року.
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №598127 від 30.07.2012 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалід третьої групи з дитинства.
Відповідно до акту обстеження умов проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 від 09.10.2025, та 23.01.2026, на момент обстеження в приміщенні холодно, запас дров відсутній запас продуктів мінімальний, дитячого одягу за віком та сезоном - обмаль. У дитячій кімнаті відсутнє скло у віконній рамі.
Рішенням виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області від 30.01.2025 № 24 малолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Рішенням виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради від 22.04.2025 р. № 76 дитина влаштована до КП "Рівненський обласний спеціалізований будинок дитини з центром реабілітації дітей з органічними ураженнями центральної нервової системи з порушенням психіки та паліативної допомоги дітям" Рівненської обласної ради.
Рішенням виконавчого комітету Вільнозапорізької сільської ради від 27 січня 2026 року № 10 затверджений висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення громадянки ОСОБА_2 відносно її малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 18.12.2024 року у справі № 481/1377/24, через ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї малолітньої дитини ОСОБА_3 було відібрано від матері ОСОБА_2 , без позбавлення батьківських прав. 
Заочним рішенням Новобузького районного суду від 21.03.2017 року по справі 481/238/17, ОСОБА_2 була позбавлена батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
Крім того заочним рішенням Новобузького районного суду від 17.04.2018 року, справа 481/232/18, відповідачка була позбавлена батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 р
Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.
Відповідно до ст.18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав та обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від батьківських обов`язків відповідно до закону.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Саме батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України і на кожного з них покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інший осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо.
Згідно вимог ст.ст.150, 155 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Пунктами 1, 2 ч.1 ст.164 СК України передбачено, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до ст. 165 СК України правом на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Таким чином, після повно, всебічно та об`єктивно встановлених обставин справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, та враховуючи, що відповідачка не цікавиться життям та розвитком доньки, не виконує обов`язки по її утриманню, матеріальному забезпеченню, не вчиняють будь-яких дій, спрямованих на забезпечення фізичного і духовного розвитку дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, не виявляють інтересу до його внутрішнього світу, суд вважає необхідним позбавити відповідачку батьківських прав щодо неповнолітньої дитини.
Суду також не надано будь-яких доказів на підтвердження здійснення перешкод відповідачці у реалізації батьківських прав та обов`язків щодо доньки.
При цьому, суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки, на думку суду, він складений з урахуванням усіх конкретних обставин справи та не суперечить інтересам дитини.
Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.
Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.
Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує наступне.
Рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 18.12.2024 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь особи або закладу, де буде перебувати дитина, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
Подальше влаштування малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передати органу опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради.
Отже, ці питання вже вирішенні вищезгаданим рішенням, а тому в даному провпдженні суд відмовляє у їх задоволенні.
На підставі ст.ст.150, 155, 157, 170, 180, 182, 191 СК України, керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 141, 200, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд 
Ухвалив :
Позов, задовольнити частково.
Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня винесення рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.
Позивач: Орган опіки та піклування Вільнозапорізької сільської ради Баштанського району Миколаївської області, місце знаходження: вул. Москаленко, 35, с. Вільне Запоріжжя, Баштанський район, Миколаївська область, ЄДРПОУ 04375671.
Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Третя особа без самостійних вимог: Комунальна установа «Центр надання соціальних послуг» Вільнозапорізької сільської ради, місце знаходження: вул. Москаленко, 35, с. Вільне Запоріжжя, Баштанський район, Миколаївська область, ЄДРПОУ 45418455.

Рішення в повному обсязі виготовлене та оголошене 08.05.2026.

Суддя