ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/4547/25 (суддя Дегтярьова С.В., м. Кропивницький)	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі №340/4547/25 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування висновку,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03 липня 2025 року звернулась до суду з позовом до Міністерства оборони України згідно з яким, з урахуванням уточнень просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №25/д від 21.03.2025 р. в частині, яким повернуто на доопрацювання заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 р.; 
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.12.2024 р. про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті Україна, Донецька область м. Вугледар та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки суду.
Позов обґрунтовано незгодою з оскарженим рішенням відповідача, оскільки цивільний чоловік позивачки ОСОБА_2 помер, а отже вона має право на отримання одноразової грошової допомоги. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року, у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, у задоволені позову відмовлено повністю. 
Вирішуючи спірні правовідносини суд першої інстанції дійшов висновку про те, що у задоволені позову слід відмовити, оскільки позивачка не відноситься до кола осіб, які за законодавством України, на день смерті ОСОБА_2 мали право на отримання одноразової грошової допомоги.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскаржила його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
В апеляційній скарзі викладає фактичні обставини справи та норми законодавства. Зазначає, що згідно з частиною четвертою статті 16-1 Закону №2011-ХІІ, до осіб які мають право на отримання одноразової грошової допомоги належать, зокрема жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги рішення суду, яким встановлено, факт постійного проживання позивачки з ОСОБА_2 . 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи позивач 01.06.1977 року народження, уклала 26.07.1997 шлюб з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який було зареєстровано в Володимирівській сільській раді Кіровоградського району та області, актовий запис №03.
ІНФОРМАЦІЯ_3 від цього шлюбу народилася донька ОСОБА_3 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 23.05.1998 року зроблено відповідний запис № 02 та Володимирівською сільською радою Кіровоградського району та області видано свідоцтво про народження НОМЕР_1 .
11.11.2013 року шлюб, укладений 26.07.1997 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано, що сторонами не заперечується.
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 46 років про що 07.02.2023 складено відповідний актовий запис №14. Місце смерті - Україна, Донецька область, місто Вугледар. Місце державної реєстрації Виконавчий комітет Катеринівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області видано свідоцтво про смерть 07.02.2023 року серія НОМЕР_2 (а.с.63зв.).
Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2024 у справі №390/899/23 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 однією сім`єю на час відкриття спадщини із цивільним чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті Україна, Донецька область місто Вугледар (а.с.18-20).
Після набрання рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2024 у справі №390/899/23 законної сили позивач звернулася із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_6 про отримання одноразової грошової допомоги та компенсації в разі загибелі військовослужбовця.
Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було прийнято рішення №25/д від 21.03.2025, яким повернуто на доопрацювання заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 Постанови КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022. У протоколі вказано, що відповідно до наданих документів заявниця не відноситься до одного з подружжя. Шлюб між нею та ОСОБА_2 розірвано у 2013 році, а за наявними документами не можливо встановити, чи є заявниця непрацездатною (особою з інвалідністю) та чи перебувала на утриманні колишнього чоловіка. Підтверджуючих документів про право на призначення пенсії у разі втрати годувальника або факт призначення даного виду пенсії відповідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" на розгляд Комісії не надано. Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області (справа №390/899/23 від 24.10.2024 року), яке набрало законної сили 05.12.2024, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю не встановлює факт, що має юридичне значення, про перебування заявниці на утриманні ОСОБА_2 , відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". 
В протоколі від 21.03.2025 №25/д вказано, що документи ОСОБА_1 належить повернути на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" підтверджують той факт, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.
19.06.2025 позивачка звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_7 , щодо надання висновку про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до пункту 3.2 розділу III Порядку і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 25.03.2023 №45, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 № 176/39232, після померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце смерті Україна, Донецька область місто Вугледар (а.с.15).
24.06.2025 була надана відповідь в якій зазначено, що після розгляду документів (вх. від 19.12.2024 №31323) комісія дійшла висновку про повернення їх на доопрацювання (протокол від 21.03.2025 №25/д). 
Правомірність рішення відповідача щодо відмови у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги є предметом спору переданого на вирішення суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 9 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. 
На виконання припису ч.9 ст.16-3 вищезазначеного Закону постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 затверджено "Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві". 
При визначенні права особи на отримання одноразової грошової допомоги, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (ч.9 ст.16-3) делеговано Кабінету Міністрів України визначати не тільки порядок проведення компенсаційних виплат, а й умови, за яких вони здійснюються. 
Пунктом 1 цього Порядку (Постанова Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975) визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. 
Пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 передбачає: допомога, що не призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. 
Пунктом 1 цього Порядку №975 було визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Також пунктом 5 Порядку визначено розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця.
В подальшому, в зв`язку з введенням воєнного стану в України, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» було встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. 
Отже, Постанова №168 є нормативно-правовим актом, який встановлює право на отримання одноразової грошової допомоги та її суму, водночас ця Постанова №168 не містить зафіксованого порядку та строків її виплати. 
Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. 
Так, наказом Міністерства оборони України від 21.01.2023 року №45, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 січня 2023 р. за №176/39232 відповідно до Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' затверджений Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану (далі – Порядок №45). 
Відповідно до наказу Міністерства оборони України від 26.10.2016 №564, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2016 року за №1497/29627 «Про затвердження Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум» Комісія уповноважена … приймати рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги…. 
При цьому, відповідно до ст.16-1 Закону України №2011-ХІІ право (в редакції на 26.01.2023 року на день загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 , смерть якого пов`язана з захистом Батьківщини ) право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Отже, саме станом на 26.01.2023 року визначається коло осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги. 
Водночас, як правильно встановлено судом першої інстанції та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи позивачка не відноситься до кола осіб зазначених в ст.16-1 Закону України №2011-ХІІ.
З урахуванням викладеного рішення комісії Міністерства оборони України, оформленого протоколом від 21.03.2025 року №25/д, щодо відмови у задоволені заяви про призначення виплати ОСОБА_1 та поверненні її на доопрацювання через відсутність документів про право на призначення пенсії у разі втрати годувальника або факт призначення цього виду пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є правомірним.
Відповідач правильно визначив те, що за поданими документами заявниця не відноситься до одного з подружжя загиблого, інформація щодо актового запису про шлюб з ОСОБА_2 на дату загибелі відсутня, а рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області (справа №390/899/23 від 24.10.2024 року), яке набрало законної сили 05.12.2024 року, задоволено заяву про факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а не факт перебування на утриманні загиблого військовослужбовця. 
Водночас доказів того, що ОСОБА_1 була утриманцем ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивачем суду не надавалось, та в матеріалах справи такі докази відсутні.
При цьому, враховуючи доводи позивача в апеляційній скарзі, колегія суддів звертає увагу на те, що зміни до частини четвертої статті 16-1 Закону №2011-ХІІ, відповідно до яких до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, внесені 29.03.2024 року, а тому не можуть бути застосовані для врегулювання спірних правовідносин, які виникли раніше.
За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
З огляду на викладене є безпідставними посилання представника позивача в апеляційній скарзі на наявність рішення суду, яким встановлено факт постійного проживання позивачки з ОСОБА_2 , оскільки це не має правового значення для виникнення у позивачки права на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства, що діяло на час смерті ОСОБА_2 . 
Щодо інших доводів позивачки викладених в апеляційній скарзі, та які є аналогічні доводам викладеним у позові, слід зазначити, що під час розгляду справи суд першої інстанції дослідив та правильно вирішив усі основні питання віднесені на його розгляд та аргументи сторін, тому підстав для повторного вирішення цих аргументів у зв`язку з їх викладенням в апеляційній скарзі немає.
Посилання позивача на правові позиції Верховного Суду викладені в інших справах є безпідставними, оскільки фактичні обставини у цій справі відрізняються від тих справ на які посилається позивачка. 
Відносно інших доводів позивачки, які викладені в апеляційній скарзі та які зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами, оскільки не спростовують висновок суду про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. 
На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі №340/4547/25 без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне судове рішення складено 04 травня 2026 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко 

суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва