ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року	справа № 380/5762/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), Військової частини НОМЕР_6 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), Військової частини НОМЕР_8 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Військова частина НОМЕР_10 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_7 , ВЧ НОМЕР_6 ), про визнання протиправними та скасування наказів,-
в с т а н о в и в:
на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_4 , Військової частини НОМЕР_6 , Військової частини НОМЕР_8 , третя особа: Військова частина НОМЕР_10 , у якій позивачка просить суд визнати протиправними і скасувати:
- пункт 14 наказу від 14 лютого 2026 року № 206 по особовому складу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) яким підполковника ОСОБА_1 призначено з посади начальника тилу – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_6 військової частини НОМЕР_12 військової частини НОМЕР_4 (штатно-посадова категорія, надалі – шпк, «підполковник») на нижчу посаду начальника логістики – заступника командира військової частини НОМЕР_8 військової частини НОМЕР_13 (шпк «майор»), надалі– Наказ № 206;
- пункт 27 наказу від 02 березня 2026 року № 75 (по особовому складу) командира військової частини НОМЕР_4 , яким пункт 5 наказу від 13 лютого 2026 року № 59 (по особовому складу) командира військової частини НОМЕР_4 про призначення підполковника ОСОБА_1 , начальника тилу - заступника начальника логістики ВЧ НОМЕР_6 ВЧ НОМЕР_12 на рівнозначну посаду начальником тилу - заступником начальника логістики ВЧ НОМЕР_10 ВЧ НОМЕР_14 , ВОС-7001002, для більш доцільного використання за досвідом роботи з шпк «підполковник» на шпк «підполковник», надалі – Наказ № 59, скасовано як нереалізований, надалі – Наказ № 75;
- підпункт 2.1 пункту 2 наказу від 05 березня 2026 року № 76 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_6 про виключення з 05 березня 2026 року підполковника ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, надалі – Наказ № 76;
- наказ від 06 березня 2026 року № 205 (з адміністративно-господарської діяльності) командира військової частини НОМЕР_8 «Про організацію прийому-передачі посади начальника логістики - заступника командира батальйону НОМЕР_8 », надалі Наказ № 205;
- пункт 23 наказу від 06 березня 2026 року № 67 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_8 про зарахування з 06 березня 2026 року підполковника ОСОБА_1 до списків особового складу, на всі види забезпечення, надалі – Наказ № 67.
Ухвалою суду від 03.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду від 22.04.2026 прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмету позову та доповнення його підстав. Постановлено здійснювати подальший розгляд справи у межах таких позовних вимог:
визнати протиправними і скасувати:
- пункт 14 наказу від 14 лютого 2026 року № 206 по особовому складу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) яким підполковника ОСОБА_1 призначено з посади начальника тилу – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_6 військової частини НОМЕР_12 військової частини НОМЕР_4 (штатно-посадова категорія, надалі – шпк, «підполковник») на нижчу посаду начальника логістики – заступника командира військової частини НОМЕР_8 військової частини НОМЕР_13 (шпк «майор»), надалі– Наказ № 206;
- пункт 27 наказу від 02 березня 2026 року № 75 (по особовому складу) командира військової частини НОМЕР_4 , яким пункт 5 наказу від 13 лютого 2026 року № 59 (по особовому складу) командира військової частини НОМЕР_4 про призначення підполковника ОСОБА_1 , начальника тилу - заступника начальника логістики ВЧ НОМЕР_6 ВЧ НОМЕР_12 на рівнозначну посаду начальником тилу - заступником начальника логістики ВЧ НОМЕР_10 ВЧ НОМЕР_14 , ВОС-7001002, для більш доцільного використання за досвідом роботи з шпк «підполковник» на шпк «підполковник», надалі – Наказ № 59, скасовано як нереалізований, надалі – Наказ № 75;
- підпункт 2.1 пункту 2 наказу від 05 березня 2026 року № 76 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_6 про виключення з 05 березня 2026 року підполковника ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, надалі – Наказ № 76;
- наказ від 06 березня 2026 року № 205 (з адміністративно-господарської діяльності) командира військової частини НОМЕР_8 «Про організацію прийому-передачі посади начальника логістики - заступника командира батальйону НОМЕР_8 », надалі Наказ № 205;
- пункт 23 наказу від 06 березня 2026 року № 67 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_8 про зарахування з 06 березня 2026 року підполковника ОСОБА_1 до списків особового складу, на всі види забезпечення, надалі – Наказ № 67;
визнати протиправними дії командира ВЧ НОМЕР_6 підполковника ОСОБА_2 , щодо ініціювання перед вищим командуванням питань про:
- перед ВЧ НОМЕР_4 , – припинення переміщення підполковника ОСОБА_1 з посади начальника тилу - заступника начальника логістики ВЧ НОМЕР_6 ВЧ НОМЕР_12 на рівнозначну посаду начальником тилу заступником начальника логістики ВЧ НОМЕР_10 ВЧ НОМЕР_14 , ВОС-7001002, для більш доцільного використання за досвідом роботи з шпк «підполковник» на шпк «підполковник», на підставі пункту 5 Наказу № 59, виданого на підставі Рішення № 15129/С;
- перед ВЧ НОМЕР_2 , – переміщення підполковника ОСОБА_1 на нижчу посаду начальника логістики – заступника командира ВЧ НОМЕР_8 (шпк «майор»), яку обіймав у цій ВЧ капітан ОСОБА_3 , а останнього переміщення на вищу посаду начальника тилу - заступника начальника логістики ВЧ НОМЕР_6 ВЧ НОМЕР_12 , яку обіймав підполковник ОСОБА_1 .
Залучено до участі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_6 , надалі – ВЧ НОМЕР_6 , на посаді начальника тилу заступника начальника логістики з 11 червня 2025 року до 05 березня 2026 року.
13 лютого 2026 року командиром військової частини НОМЕР_4 , надалі – ВЧ НОМЕР_4 , з урахуванням рекомендаційного листа від 13 січня 2026 року вих. № 1848/7/1213 командира військової частини НОМЕР_10 , на підставі рішення від 07.02.2026 №15129/ С Головнокомандувача Збройних Сил України було видано Наказ № 59, пунктом 5 якого підполковника ОСОБА_1 призначено на рівнозначну посаду начальником тилу - заступником начальника логістики ВЧ НОМЕР_10 ВЧ НОМЕР_14 , ВОС-7001002, для більш доцільного використання за досвідом роботи з шпк «підполковник» на шпк «підполковник». 
14 лютого 2026 року командувачем Сухопутних військ Збройних Сил України (командиром військової частини НОМЕР_2 , надалі – ВЧ НОМЕР_2 ) видано Наказ № 206, пунктом 14 якого призначено підполковника ОСОБА_1 з посади начальника тилу – заступника начальника логістики ВЧ НОМЕР_6 військової частини НОМЕР_12 військової частини НОМЕР_4 (шпк «підполковник») на нижчу посаду начальника логістики – заступника командира військової частини НОМЕР_8 військової частини НОМЕР_13 (шпк «майор»), із зазначенням підстав: «призначається на нижчу посаду за ініціативою військовослужбовця – на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад з шпк «підполковник» на шпк «майор».
У подальшому на підставі пункту 14 Наказу № 206: командиром ВЧ НОМЕР_4 видано Наказ № 75, пунктом 27 якого пункт 5 Наказу № 59 скасовано як нереалізований; командиром ВЧ НОМЕР_6 видано підпункт 2.1 пункту 2 Наказу № 76; командиром ВЧ НОМЕР_8 видано: Наказ № 205, Наказ № 67, пунктом 23 якого зараховано з 06 березня 2026 року підполковника ОСОБА_1 до списків особового складу, на всі види забезпечення.
Позивач вважає, що пункт 14 Наказу № 206 та похідні від нього пункт 27 Наказу № 75, підпункт 2.1 пункту 2 Наказу № 76, Наказ № 205, пункт 23 Наказу № 67 підлягають визнанню протиправними і скасуванню, оскільки для призначення підполковника ОСОБА_1 з посади начальника тилу – заступника начальника логістики ВЧ НОМЕР_6 (шпк «підполковник») на нижчу посаду начальника логістики – заступника командира ВЧ НОМЕР_8 (шпк «майор») за правовою підставою, передбаченою абзацом 10 підпункту 3 пункту 82 Положення № 1153/2008 , обов`язково мав би бути рапорт підполковника ОСОБА_1 про згоду із призначенням, відповідно до приписів абзацу першого пункту 4.15 Інструкції № 170 та пункту 9 Переліку № 170. 
Водночас, позивач рапорту про згоду із призначенням його на нижчу на один ступінь посаду за підпорядкуванням, тобто через командира ВЧ НОМЕР_6 , не подавав. На підставі листа № 1848/7/1213 очікував бути призначеним на рівнозначну посаду у ВЧ НОМЕР_10 і такі його очікування були підтверджені 13 лютого 2026 року командиром ВЧ НОМЕР_4 шляхом видання на підставі рішення від 07.02.2026 №15129/С Головнокомандувача Збройних Сил України пункту 5 Наказу № 59.
Вказує, що відсутність рапорту про згоду із призначенням на нижчу посаду, унеможливлює призначення його на нижчу посаду на підставі абзацу 10 підпункту 3 пункту 82 Положення № 1153/2008 , тобто це процедурне питання є ключовим та вагомим, оскільки без зазначеного рапорту пункт 14 Наказу № 206 не міг бути виданий.
Крім цього позивач зазначає про порушення командиром ВЧ НОМЕР_6 підполковником ОСОБА_2 та у ВЧ НОМЕР_2 процедури переміщення військовослужбовців, визначеної абзацами одинадцятим, дванадцятим пункту 4.11 , Інструкції № 170 абзацом першим пункту 4.15 , у поєднанні з абзацом 10 підпункту 3 пункту 82 Положення про № 1153/2008 , ігноруванням Рішення № 15129/С, прийнятого вищим командиром, – Головнокомандувачем Збройних Сил України, на підставі ініціативи самого командира ВЧ НОМЕР_2 у вигляді Листа № 765/2/2383, а також внаслідок відсутності взаємодії між кадровими органами ВЧ НОМЕР_6 , ВЧ НОМЕР_4 та ВЧ НОМЕР_2 станом 14 лютого 2026 року було штучно створено ситуацію, коли командиром ВЧ НОМЕР_4 підполковник ОСОБА_1 згідно пункту 5 Наказу № 59 був призначений на рівнозначну посаду начальником тилу - заступником начальника логістики ВЧ НОМЕР_10 ВЧ НОМЕР_14 , ВОС-7001002, для більш доцільного використання за досвідом роботи з шпк «підполковник» на шпк «підполковник», а іншим командиром, командиром ВЧ НОМЕР_2 , згідно пункту 14 Наказу № 206 на нижчу посаду за ініціативою нібито самого підполковника ОСОБА_1 , однак без жодних доказів цієї ініціативи.
Вважає, що 25 лютого 2026 року командиром ВЧ НОМЕР_6 підполковником ОСОБА_2 поза межами правової процедури, визначеної нормами Положення про № 1153/2008 та Інструкції № 170 , а також статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України , затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, надалі – СВС ЗСУ , не через свого безпосереднього командира, тобто командира ВЧ НОМЕР_12 (командувача НОМЕР_15 армійського корпусу Сухопутних військ Збройних Сил України), а напряму до командира ВЧ НОМЕР_4 (командувача Оперативне командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України), подано Клопотання № 2507/3259 з проханням скасувати як нереалізований пункт 5 Наказу № 59 про переміщення підполковника ОСОБА_1 на рівнозначну посаду, мотивуючи це необхідністю доукомплектування досвідченим командним офіцерським складом підрозділів ВЧ НОМЕР_6 , хоча реальною метою цих дій підполковника ОСОБА_2 , було переміщення у своє підпорядкування у ВЧ НОМЕР_6 свого колишнього підлеглого у ВЧ НОМЕР_8 капітана ОСОБА_3 в порядку просування по службі на вищу посаду, яку обіймав підполковник ОСОБА_1 , з переміщенням останнього нібито за його ініціативою, за відсутності про це відповідного рапорту, на нижчу посаду, яку обіймав капітан ОСОБА_3 .
При виданні пункту 27 Наказу № 75 командиром ВЧ НОМЕР_4 залишено поза увагою приписи пункту 2.8.1.6. Інструкції з діловодства у Збройних Силах України , затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 № 40, згідно якого, після підписання наказу (директиви, розпорядження) зміни до нього вносяться лише шляхом видання відповідного розпорядчого документа про внесення змін. Якщо наказом відміняється попередній розпорядчий документ, то в розпорядчій частині зазначається пункт, який має починатися зі слів: «Визнати таким, що втратив чинність,…». Зміни, що вносяться до розпорядчого документа, оформляються окремим документом, у якого має бути такий заголовок: «Про внесення змін до …», із зазначенням дати, номера, назви виду розпорядчого документа, до якого вносяться зміни, тобто наказ повинен був мати заголовок «Про внесення змін до наказу від 13 лютого 2026 року № 59 (по особовому складу) командира ВЧ НОМЕР_4 », а не про скасування пункту 5 Наказу № 59, як нереалізованого, та починатися зі слів: «Визнати таким, що втратив чинність пункт 5 наказу від 13 лютого 2026 року № 59 (по особовому складу) командира ВЧ НОМЕР_4 ».
Вказані порушення стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.
Відповідач-1, Військова частина НОМЕР_2 , щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14 лютого 2026 року №206 підполковника ОСОБА_1 звільнено з посади начальника тилу - заступника начальника логістики НОМЕР_16 окремої механізованої бригади 21 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та призначено начальником логістики - заступником командира НОМЕР_17 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_18 окремого штурмового полку, ВОС - 7001103 (пункт 14 § 1 наказу). Витяг із зазначеного наказу додається. У примітках наказу як підстава зазначено: Призначається на нижчу посаду за ініціативою військовослужбовця - на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад з шпк «підполковник» на шпк «майор».
Вказує, що право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
В даному випадку вирішення питання щодо переміщення підполковника ОСОБА_1 належить до компетенції Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, тобто до командира військової частини НОМЕР_2 .
Підставою для видання, відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14 лютого 2026 року №206 в частині, що стосується підполковника ОСОБА_1 був наданий командиром військової частини НОМЕР_13 план переміщення військовослужбовців на посади номенклатури призначення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, в якому в пункті 7 містилась пропозиція стосовно переміщення підполковника ОСОБА_1 (додається), а також Письмова згода командира військової частини НОМЕР_13 на командира військової частини НОМЕР_6 від 04.02.2026 №2456/9210, в якій зазначено про звернення підполковника ОСОБА_1 щодо подальшого проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_13 та можливість розміщення даного військовослужбовця в частині на посаді начальника логістики - заступника командира батальону військової частини НОМЕР_8 військової частини НОМЕР_13 , шпк «майор», тарифний розряд -24, ВОС -7001103.
Пунктом 82 Положення визначено підстави призначення військовослужбовців на вищі посади (підпункт 1), на рівнозначні посади (підпункт 2), нижчі (підпункт 3) та у зв`язку з настанням інших обставин (підпункти 4, 5, 6, 7, 8, 9).
Вважає, що наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №206 від 14 лютого 2026 року, в частині що стосується звільнення з займаної посади та призначення підполковника ОСОБА_1 , є законним та таким що винесений із дотриманням процедури та вимог діючого законодавства України.
Звертає увагу, що абзацом другим пункту 257 розділу XIV Положення для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення. 
У відповідності до пункту 112 Положення № 1153 військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами. Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:- неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово лікарської комісії;- неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;- потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують. З наведеного вбачається, що Положення містять як загальні вимоги щодо проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, так і спеціальні вимоги для проходження військової служби в особливий період.
Зауважує, що п. 257 розділу IV Положення передбачає, що призначення військовослужбовців для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період, здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 Положення. Позивач не надає доказів наявності в нього або членів сім`ї обставин передбачених п.112 Положення, які б вимагали його особистої згоди при прийнятті рішення щодо переміщення. 
З огляду на спеціальні вимоги для переміщення на посадах в особливий період закріплені у пункті 257 Положення, вважає, що призначення військовослужбовців для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період, може здійснюватися без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 Положення. При цьому, з доданих до позовної заяви документів не встановлено підстав, визначених пунктом 112 Положення, які б виключали застосування до позивача переміщення без його згоди. Просить відмовити в задоволенні позову.
Відповідач-2, Військова частина НОМЕР_4 , щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що 25.02.2026 за № 2507/3259 засобами СЕДО на адресу Військової частини НОМЕР_4 було направлено клопотання про скасування раніше прийнятого рішення про переміщення підполковника ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_19 , у зв`язку із різкою зміною оперативної та бойової обстановки і необхідністю своєчасного доукомплектування досвідченим командним офіцерським складом підрозділів військової частини НОМЕР_6 для якісного виконання бойових (спеціальних) завдань в смузі виконання ТГр «Покровськ».
Отже рішення командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про скасування як нереалізованого наказу від 13.02.2026 № 59 базується виключно на клопотанні командира в/ч НОМЕР_6 від 25.02.2026 № 2507/3259, з метою доукомплектування досвідченим командним офіцерським складом підрозділів військової частини НОМЕР_6 , при цьому позивач залишився на посаді на якій перебував, а саме: начальника тилу – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_6 . Тому посилання представника позивача про похідний характер наказу командира Військової частини НОМЕР_4 датований 02.03.2026 № 75 від наказу командира Військової частини НОМЕР_2 датований 14.02.2026 № 206 про переміщення відповідача на посаду начальником логістики – заступником командира військової частини НОМЕР_8 військової частини НОМЕР_13 , не відповідає дійсності та спростовується вищенаведеним клопотанням командира в/ч НОМЕР_6 та самим наказом №75 з зазначенням підстав його прийняття. Наказ відповідача 2 від 02.03.2026 № 75 не пов`язаний з наказом відповідача 1 від 14.02.2026 № 206, оскільки ці накази ґрунтуються на різних підставах, про що зазначено у оскаржуваних наказах.
Вважає, що позовна заява не містить позовних вимог щодо кожного з відповідачів та їх обґрунтування, а загальні посилання представника позивача на похідний характер прийнятих рішень відповідачів є безпідставними, оскільки базуються на припущеннях представника зроблені для спрощення подачі позовної заяви. Дії Відповідача 2 не пов`язані з прийнятим рішенням Відповідача 1, є законними та такими, що не порушували прав позивача та вимог законодавства України.
Крім цього вказує, що з огляду на спеціальні вимоги для переміщення на посадах в особливий період закріплені у пункті 257 Положення № 1153, призначення військовослужбовців для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період, може здійснюватися без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 Положення №1153. При цьому, з доданих до позовної заяви документів не встановлено підстав, визначених пунктом 112 Положення № 1153, які виключали застосування до позивача переміщення без його згоди. Оскільки за обставинами даної справи призначення позивача на посаду було зумовлено необхідністю доукомплектування Збройних Сил України в особливий період, а у позивача відсутні підстави визначені п. 112 Положення, переміщення було здійснено з дотриманням приписів пунктів 82, 112, 257 розділу XIV Положення № 1153 та вимог Наказу 170. Доводи позивача, не спростовують законного рішення командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (командира в/ч НОМЕР_4 ), при прийнятті, якого командуванням надано оцінку кожному факту окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють. Просить відмовити в задоволенні позову.
Відповідач-3, Військова частина НОМЕР_6 , щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у додаткових поясненнях. Зазначає, що право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України. Підставою для видання, відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14 лютого 2026 року №206 в частині, що стосується підполковника ОСОБА_1 був наданий командиром військової частини НОМЕР_13 план переміщення військовослужбовців на посади номенклатури призначення командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, а також Письмова згода командира військової частини НОМЕР_13 на командира військової частини НОМЕР_6 від 04 лютого 2026 №2456/9210.
Звертає увагу, що положення абзацу 2 пункту 257 розділу Положення №1153 визначають, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85 , 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення. 
Вказує, що позивач не надає доказів наявності в нього або членів сім`ї обставин передбачених п.112 Положення, які б вимагали його особистої згоди при прийнятті рішення щодо переміщення. З огляду на спеціальні вимоги для переміщення на посадах в особливий період закріплені у пункті 257 Положення, зазначаємо, що призначення військовослужбовців для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період, може здійснюватися без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 Положення. При цьому, з доданих до позовної заяви документів не встановлено підстав, визначених пунктом 112 Положення, які б виключали застосування до позивача переміщення без його згоди.
Вважає, що наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №206 від 14 лютого 2026 року, в частині що стосується звільнення з займаної посади та призначення підполковника ОСОБА_1 , є законним та таким що винесений із дотриманням процедури та вимог діючого законодавства України. Просить відмовити в задоволенні позову.
Відповідач-4, Військова частина НОМЕР_8 , щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах, за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідачем 1 в межах дискреційних повноважень і у спосіб передбачений керівними документами видано Наказ № 206, пунктом 14 якого призначено підполковника ОСОБА_1 з посади начальника тилу – заступника начальника логістики ВЧ НОМЕР_6 військової частини НОМЕР_12 військової частини НОМЕР_4 (шпк «підполковник») на нижчу посаду начальника логістики – заступника командира військової частини НОМЕР_8 військової частини НОМЕР_13 (шпк «майор»).
Звертає увагу на дискреційні повноваження, тобто можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Вважає, що порушення прав чи інтересів ОСОБА_1 у сфері спірних відносин – відсутні. Просить відмовити в задоволенні позову.
Третя особа-1, Військова частина НОМЕР_10 , правом на подання до суду пояснень по суті позову не скористалась.
Третя особа-2, ОСОБА_2 подав до суду пояснення, згідно яких відповідно до статті 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир бригади в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання бригадою бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки.
Відповідно до статті 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир бригади поряд з іншими покладеними на нього обов`язками зобов`язаний, зокрема: особисто керувати кадровою роботою, затверджувати кандидатів на вищі посади та для вступу до військових навчальних закладів; знати стан укомплектованості підрозділів бригади та вживати заходів до підвищення її рівня, організовувати ефективне та раціональне службове використання підготовленого особового складу, який надходить на комплектування бригади.
Вказує, що у кінці лютого 2026 року у смузі відповідальності військової частини НОМЕР_6 різко змінилась оперативна та бойова обстановка. Належне реагування на зміну обстановки вимагало наявності у військовій частині досвідчених офіцерських кадрів. У зв`язку з цим переведення досвідчених офіцерів до інших частин без належної заміни становив загрозу виконанню покладених на військову частину завдань. У зв`язку з вищевикладеним ним, як командиром військової частини НОМЕР_6 , було ініційоване клопотання перед командиром військової частини НОМЕР_4 про скасування пункту 5 наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 13.02.2026 №59 щодо переміщення підполковника ОСОБА_1 до нового місця служби, у іншу військову частину, оскільки у разі реалізації цього наказу така ключова посада, як начальник тилу - заступник начальника логістики військової частини НОМЕР_6 залишилася б вакантною.
Зауважує, що Згідно абзацу 2 пункту 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення. Таким чином не було необхідності у направленні клопотання про переміщення підполковника ОСОБА_1 на нижчу посаду начальника логістики - заступника командира військової частини НОМЕР_8 від військової частини НОМЕР_6 та, відповідно, клопотання не направлялось. Водночас наказ Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14 лютого 2026 року №206 підвищує обороноздатність бригади в зоні відповідальності, а його скасування може призвести до погіршення тактичного стану оборони. 
Третя особа-3, ОСОБА_3 , правом на подання до суду пояснень по суті позову не скористався.
Представник позивача подав до суду заперечення від 25.05.2026 та 17.06.2026 проти доводів і міркувань ОСОБА_2 , викладених у поясненнях від 28.04.2026 та відповідача Військової частини НОМЕР_6 від 09.06.2026. 

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Підполковник ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_6 на посаді начальника тилу - заступника начальника логістики у період з 11.06.2025 по 05.03.2026, що не заперечується відповідачами.
Відповідно до витягу з наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України від 13.02.2026 №59 (по особовому складу), відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, підполковника ОСОБА_1 , начальника тилу - заступника начальника логістики НОМЕР_16 окремої механізованої бригади 21 армійського корпусу звільнено із займаної посади та призначено на посаду начальника тилу – заступника начальника логістики НОМЕР_20 окремої механізованої бригади 10 армійського корпусу (пункт 5 наказу). Призначається на рівнозначну посаду для більш доцільного використання за досвідом роботи шпк «підполковник» на шпк «підполковник». Підстава: рішення Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.02.2026 № 15129/С.
Згідно витягу з наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.02.2026 №206 (по особовому складу), відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, підполковника ОСОБА_1 , начальника тилу - заступника начальника логістики НОМЕР_16 окремої механізованої бригади 21 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » звільнено із займаної посади та призначено на посаду начальника логістики – заступника командира НОМЕР_17 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_18 окремого штурмового полку (пункт 14 наказу). Призначається на нижчу посаду за ініціативою військовослужбовця – на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад з шпк «підполковник» на шпк «майор». 
Відповідно до витягу з наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України від 02.03.2026 №75 (по особовому складу) скасовано пункт 5 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України від 13.02.2026 №59 про призначення підполковника ОСОБА_1 начальником тилу - заступником начальника логістики НОМЕР_20 окремої механізованої бригади 10 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України (пункт 27 наказу). Підстава: клопотання командира НОМЕР_16 окремої механізованої бригади від 25.02.2026 №2507/3259.
Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_6 від 05.03.2026 №76 (по стройовій частині), підполковника ОСОБА_1 , начальника тилу - заступника начальника логістики, призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.02.2026 №206, на посаду начальника логістики – заступника командира Військової частини НОМЕР_8 Військової частини НОМЕР_13 , вважати таким, що справи здав та вибув до нового місця служби. З 05 березня 2026 року виключити зі списків особового складу частини, зняти з грошового та речового забезпечення з 05.03.2026 року (пункт 2.1 наказу). Підстава: наказ командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.02.2026 №206.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_8 від 06.03.2026 №205 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про організацію прийому-передачі посади начальника логістики – заступника командира батальйону НОМЕР_8 », на виконання вимог наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.02.2026 №206, з метою якісної передачі справ та посади начальника логістики – заступника командира батальйону НОМЕР_8 , призначено комісію голови комісії та двох членів комісії. Голові комісії доручено організувати роботу щодо приймання та здавання справ та посади начальника логістики – заступника командира батальйону військової частини НОМЕР_8 з 07.03.2026 по 11.03.2026. Здати справи і посаду - начальнику логістики – заступнику командира батальйону військової частини НОМЕР_8 капітану ОСОБА_3 та прийняти справи і посаду начальника логістики – заступника командира батальйону військової частини НОМЕР_8 – підполковнику ОСОБА_1 
Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_8 від 06.03.2026 №67 (по стройовій частині), підполковника ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.02.2026 №206 на посаду начальника логістики – заступника командира Військової частини НОМЕР_8 , який прибув із Військової частини НОМЕР_6 , з 06.03.2026 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення. Надати 05 днів з 07.03.2026 по 11.03.2026 для приймання справ та посади (пункт 23 наказу). Підстава: наказ (по особовому складу) Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.02.2026 №206 (вх. №1045 від 18.02.2026), припис командира військової частини НОМЕР_6 від 05.03.2026 №1247 (вх. №1322 від 06.03.2026), наказ (з адміністративно господарської діяльності) командира військової частини НОМЕР_8 від 06.03.2026 №205.
Вважаючи протиправними оскаржувані дії командира Військової частини НОМЕР_6 та накази відповідачів в частині переміщення по службі на нижчу посаду, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено та на момент розгляду справи, триває.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
За приписами п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Отже, починаючи з 24 лютого 2022 року та дотепер в Україні триває воєнний стан, період дії якого у розумінні Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України» є особливим періодом.
Таким чином, період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частинами п`ятою, сьомою ст. 6 Закону № 2232-XII визначено, що військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань, Служби безпеки України та розвідувальних органів України на організацію і штати воєнного часу укомплектовуються військовослужбовцями, резервістами або військовозобов`язаними.
Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі – Положення № 1153). 
Цим Положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.
Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.
Відповідно до абз. 1, 2, 4 п. 12 Положення № 1153 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.
Згідно пп. 1 п. 81 Положення № 1153 призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) – Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі – номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.
Пункт 82 Положення № 1153 визначає підстави призначення військовослужбовців на вищі, рівнозначні та нижчі посади.
Призначення військовослужбовців на вищі посади здійснюється у порядку просування по службі.
Призначення військовослужбовців на нижчі посади здійснюється (підпункт 3 пункту 82):
у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;
за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання;
у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;
у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;
вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад;
за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду - на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад.
Згідно пп. 6 п. 82 Положення № 1153 призначення військовослужбовців на посади здійснюється також у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану. 
Відповідно до п. 85 Положення № 1153 просування по службі військовослужбовців здійснюється за рейтинговим принципом та за умови перебування військовослужбовців у резерві або на конкурсній основі на посади науково-педагогічних (наукових) працівників та керівників закладів культури, які належать до базової мережі закладів культури загальнодержавного рівня. Порядок формування та використання резерву визначається Міністерством оборони України.
Особи офіцерського складу, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, у порядку просування по службі можуть бути переміщені на вищу посаду, якщо вони вислужили встановлені Міністерством оборони України строки перебування на попередній посаді (п. 87 Положення № 1153).
Як визначено абз. 2 п. 257 Положення № 1153 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Пунктом 112 Положення № 1153 визначено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:
неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;
неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;
потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
Аналіз наведених правових норм свідчить, що Положенням № 1153 чітко врегульовано порядок та підстави призначення військовослужбовців на вищі, рівнозначні та нижчі посади.
При цьому, військовослужбовець може бути переміщений для доукомплектування Збройних Сил України на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої без його згоди, крім випадків, визначених пунктом 112 Положення № 1153.
Водночас в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення.
Предметом спору у цій справі є: 
пункт 14 наказу від 14 лютого 2026 року № 206 по особовому складу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_2 ) яким підполковника ОСОБА_1 призначено з посади начальника тилу – заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_6 військової частини НОМЕР_12 військової частини НОМЕР_4 (штатно-посадова категорія, надалі – шпк, «підполковник») на нижчу посаду начальника логістики – заступника командира військової частини НОМЕР_8 військової частини НОМЕР_13 (шпк «майор»);
пункт 27 наказу від 02 березня 2026 року № 75 (по особовому складу) командира військової частини НОМЕР_4 , яким скасовано як нереалізований пункт 5 наказу від 13 лютого 2026 року № 59 (по особовому складу) командира військової частини НОМЕР_4 про призначення підполковника ОСОБА_1 , начальника тилу - заступника начальника логістики ВЧ НОМЕР_6 ВЧ НОМЕР_12 на рівнозначну посаду начальником тилу - заступником начальника логістики ВЧ НОМЕР_10 ВЧ НОМЕР_14 для більш доцільного використання за досвідом роботи з шпк «підполковник» на шпк «підполковник»;
підпункт 2.1 пункту 2 наказу від 05 березня 2026 року № 76 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_6 про виключення з 05 березня 2026 року підполковника ОСОБА_1 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення;
наказ від 06 березня 2026 року № 205 (з адміністративно-господарської діяльності) командира військової частини НОМЕР_8 «Про організацію прийому-передачі посади начальника логістики - заступника командира батальйону НОМЕР_8 »;
пункт 23 наказу від 06 березня 2026 року № 67 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_8 про зарахування з 06 березня 2026 року підполковника ОСОБА_1 до списків особового складу, на всі види забезпечення, надалі – Наказ № 67;
а також дії командира ВЧ НОМЕР_6 підполковника ОСОБА_2 , щодо ініціювання перед вищим командуванням питань про припинення переміщення позивача на рівнозначну посаду начальником тилу заступником начальника логістики ВЧ НОМЕР_10 ВЧ НОМЕР_14 та переміщення позивача на нижчу посаду начальника логістики – заступника командира ВЧ НОМЕР_8 (шпк «майор»).
Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України (далі - Інструкція № 280), розділом Х якої визначено порядок видання наказів по особовому складу.
Відповідно до п. п. 1, 2 розділу Х Інструкції № 280 накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини всіх військовослужбовців (крім осіб, які проходять базову військову службу). Накази по особовому складу видаються посадовими особами, визначеними Положенням.
Як визначено пп. 4, 5, 7 розділу Х Інструкції № 280, Накази по особовому складу щодо військовослужбовців (крім осіб, які проходять базову військову службу) видаються, зокрема, з питань: 
призначення на посади, у тому числі у разі зміни назви посади, військово-облікової спеціальності, штатно-посадової категорії (крім випадків зміни розміру посадових окладів (тарифних розрядів) та зміни рівня військової освіти за посадою);
звільнення з посад, переміщення по службі, продовження строків перебування на посадах, зарахування у розпорядження;
направлення для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.
Таким чином, наказом по особовому складу оформлюються зміни в службовому становищі військовослужбовця, зокрема, призначення на вищі, рівнозначні та нижчі посади.
Правила складання наказів по особовому складу визначено розділом ХІ Інструкції № 280 
Положеннями п. 11 розділу ХІ Інструкції № 280 визначено, що пункти наказів по особовому складу складаються в наказовій формі. У них послідовно без будь-яких скорочень вказуються такі відомості: військові звання, прізвища, власні імена, по батькові військовослужбовців, посади, які вони займають на час видання наказів, дійсні найменування військових частин, відповідно до штату (штатного розпису), командувань, видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил, до яких вони входять, а на військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні, - у розпорядженні якої посадової особи вони перебувають, і остання посада, з якої їх зараховано у розпорядження. У наказах по особовому складу про призначення (переміщення), крім того, вказуються посади, на які військовослужбовці призначаються, номери військово-облікових спеціальностей за посадами, передбаченими штатами. Посади військовослужбовців, які вони займають на час видання наказу, не змінюються.
Витяги з наказів по особовому складу надсилаються до служб персоналу підпорядкованих органів управління, військових частин, установ, з яких вибувають військовослужбовці та які комплектуються (п. 14 розділу ХІ Інструкції № 280).
З матеріалів справи суд встановив, що відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення № 1153, на підставі рішення Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.02.2026 № 15129/С, наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України від 13.02.2026 №59 (по особовому складу) підполковника ОСОБА_1 , начальника тилу - заступника начальника логістики НОМЕР_16 окремої механізованої бригади 21 армійського корпусу було звільнено із займаної посади та призначено на посаду начальника тилу – заступника начальника логістики НОМЕР_20 окремої механізованої бригади 10 армійського корпусу (пункт 5 наказу). Призначався на рівнозначну посаду для більш доцільного використання за досвідом роботи шпк «підполковник» на шпк «підполковник». 
Водночас, наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.02.2026 №206 (по особовому складу), відповідно до пунктів 82, 83 та 257 Положення № 1153, підполковника ОСОБА_1 , начальника тилу - заступника начальника логістики НОМЕР_16 окремої механізованої бригади 21 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було звільнено із займаної посади та призначено на посаду начальника логістики – заступника командира НОМЕР_17 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_18 окремого штурмового полку (пункт 14 наказу). Призначено на нижчу посаду за ініціативою військовослужбовця – на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад з шпк «підполковник» на шпк «майор». 
В подальшому, наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України від 02.03.2026 №75 (по особовому складу) скасовано пункт 5 наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України від 13.02.2026 №59 про призначення підполковника ОСОБА_1 начальником тилу - заступником начальника логістики НОМЕР_20 окремої механізованої бригади 10 армійського корпусу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України (пункт 27 наказу) Підстава: клопотання командира НОМЕР_16 окремої механізованої бригади від 25.02.2026 №2507/3259.
У наданих поясненнях командир Військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_2 вказав, що у кінці лютого 2026 року у смузі відповідальності військової частини НОМЕР_6 різко змінилась оперативна та бойова обстановка. Належне реагування на зміну обстановки вимагало наявності у військовій частині досвідчених офіцерських кадрів. У зв`язку з цим переведення досвідчених офіцерів до інших частин без належної заміни становив загрозу виконанню покладених на військову частину завдань. У зв`язку з вищевикладеним, ним було ініційоване клопотання перед командиром Військової частини НОМЕР_4 про скасування пункту 5 наказу командира Військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 13.02.2026 №59 щодо переміщення підполковника ОСОБА_1 до нового місця служби, у іншу військову частину, оскільки у разі реалізації цього наказу така ключова посада, як начальник тилу - заступник начальника логістики Військової частини НОМЕР_6 залишилася б вакантною.
Вказані пояснення підтверджуються також Клопотанням командира Військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_2 від 25.02.2026 №2507/3259 на командира Військової частини НОМЕР_4 про скасування п. 5 наказу від 13.02.2026 №59 в частині призначення позивача на посаду начальника тилу – заступника начальника логістики Військової частини НОМЕР_10 Військової частини НОМЕР_21 (а.с. 79). 
Враховуючи, що відповідно до пункту 257 Положення № 1153/2008, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, тому призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Отже, в особливий період, для доукомплектування Збройних Сил України, переміщення військовослужбовця здійснюється у зв`язку зі службовою необхідністю на нове місце військової служби без його згоди.
Аналогічні правові висновки зробив Верховний Суд у постанові від 16.04.2025 у справі № 160/2368/23.
При цьому суд зауважує, що представник позивача не обґрунтовує жодної обставини, передбаченої пунктом 112 Положення № 1153, що виключала б можливість переведення позивача на посаду без надання згоди та яка існувала на час видання оскаржуваних наказів.
Отже, суд вважає доводи представника позивача необґрунтованими.
Суд також зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.08.2023 у справі №9901/364/21 вказала, що дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають їм можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох альтернативних варіантів управлінських рішень, кожен із яких є законним. При цьому повноваження державних органів не можуть визнаватися дискреційними за наявності лише одного правомірного та законно обґрунтованого варіанта поведінки суб`єкта владних повноважень.
Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Кадрові повноваження суб`єкта владних повноважень - це його компетенція призначати на посаду та/або звільняти з посади в органах державної влади (чи в інших публічних юридичних особах) певних осіб або самостійно, або через безпосередню участь у процесі призначення та/або звільнення такої особи разом з іншими органами державної влади.
За наведеного правового врегулювання та встановлених обставин справи, суд робить висновок, що переміщення позивача узгоджується з нормами пунктів 82, 83, 257 Положення № 1153 з яких висновується, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період призначення військовослужбовців на посади здійснюється у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану.
Таким чином, оскаржувані накази в частині, що стосується позивача, є такими, що винесені у відповідності до вимог чинного законодавства.
Протиправних дій командира Військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_2 щодо ініціювання переміщення позивача, суд не вбачає та матеріалами справи не підтверджується.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01, рішення від 06.09.2005, пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00, рішення від 18.06.2006, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04, рішення від 10.02.2010, пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).
Решта доводів та заперечень учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють. Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вбачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд робить висновок про відмову у задоволенні позову повністю.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відповідно до статті 139 КАС України розподілу не підлягають. 
Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ухвалив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_4 , Військової частини НОМЕР_6 , Військової частини НОМЕР_8 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Військова частина НОМЕР_10 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання протиправними та скасування наказів – відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст судового рішення складено 17.06.2026 року.

Суддя	Костецький Назар Володимирович