Справа № 591/7447/25
Провадження № 2/591/1589/25

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:
головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.
при секретарі - Устименко М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 3-х осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів –

встановив:

Позивач Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 3-х осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів і свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Сумського районного суду Сумської області 20.02.2024 року. Родина є внутрішньо-переміщеними особами з с.Басівка Сумського району Сумської області. Працівниками поліції малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був доставлений до КНП «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» СМР, але батьки які були повідомлені про місце перебування дитини, але в заклад не прийшли, а тому 23.12.2024 року було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в закладі охорони здоров`я, а потім 27.12.2024 року згідно наказу Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради №79 був переданий на тимчасове влаштування до прийомної родини ОСОБА_7 , де дитина перебуває на сьогоднішній день, а тому просять суд позбавити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, і аліменти виплачувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його особистий рахунок, РНОКПП НОМЕР_3 для відкриття рахунку та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, і аліменти виплачувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його особистий рахунок, РНОКПП НОМЕР_3 для відкриття рахунку. 

Представник позивача Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд позов задоволити.
Прийомна сім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. ОСОБА_4 надала суду письмову заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримує, просить суд позов задоволити (а.с.224 т.1).
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до суду не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Одночасно також були повідомлені через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. 
Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного:
Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8 т.1). 
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Сумського районного суду Сумської області 20.02.2024 року. Родина є внутрішньо-переміщеними особами з с.Басівка Сумського району Сумської області(а.с.10,12т.1). 
Працівниками поліції малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був доставлений до КНП «Дитяча клінічна лікарня Святої Зінаїди» СМР (а.с.21т.1). 
Батьки, які були повідомлені про місце перебування їх дитини, в заклад не прийшли, а тому 23.12.2024 року було складено акт закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в закладі охорони здоров`я (а.с.22 т.1).
27.12.2024 року згідно наказу Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради №79 малолітній був переданий на тимчасове влаштування до прийомної родини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , де дитина перебуває на сьогоднішній день(а.с.23-26 т.1).
Розпорядженням Сумської міської військової адміністрації від 08.01.2025 року №9-ОД ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було надано статус, дитини позбавленої батьківського піклування(а.с.27т.1).
На підставі Розпорядженням Сумської міської військової адміністрації від 28.01.2025 року №27-ОД «Про поповнення прийомної сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та влаштування малолітної дитини ОСОБА_5 » дитина передана на виховання та спільне проживання в прийомну родину, де перебуває і на даний час.
Батьки дитини-відповідачі по справі жодного разу не приходили до лікарні, не цікавилися станом здоров`я дитини, взагалі не цікавляться дитиною, до Управління, стосовно побачення з дитиною чи повернення сина на спільне проживання та виховання не зверталися. Всі вжиті заходи не дали позитивного результату, щоб змінити поведінку батьків.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, та згідно з ч.ч.1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Згідно ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Згідно з ч. 4 ст.155 Сімейного кодексу України - ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20, зокрема, роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини.
Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. 
В даній справі судом встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 
На думку суду, поведінка відповідачів, свідчить про незацікавленість їх як батьків у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків, а тому, позов підлягає задоволенню.
Європейський суд з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява від 18 грудня 2008 року № 39948/06) вказує, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції.
Європейський суд у своєму рішенні у справі «Гаазе проти Німеччини» (заява від 08 квітня 2004 року № 11057/02) зазначив, що згідно з усталеною прецедентною практикою суду, взаємне почуття втіхи батьків і дитини від того, що вони постійно перебувають разом, становить важливий елемент сімейного життя, тому національні заходи, що перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке перешкоджають реалізації такого почуття, дорівнюють втручанню у право, яке захищається статтею 8 Конвенції.
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, сам той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (SAVINY v. UKRAINE, № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).
Частина 2 ст. 155 Сімейног кодексу України містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Крім того, відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Суд, оцінивши зібрані по справі докази, враховуючи, визначені законом обставини при визначенні розміру аліментів та відсутності документально підтверджених заперечень відповідача щодо їх розміру, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.
В силу ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно ст. 3 Конвенції «Про права дітей» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути судовий збір на користь держави в сумі 1211 грн. 20 коп. в дольовому порядку.
На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 150, 155, 157, 164, 165 Сімейного кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 3-х осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів – задоволити.
Позбавити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позбавити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягувати з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, і аліменти виплачувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його особистий рахунок, РНОКПП НОМЕР_3 для відкриття рахунку. 
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, і аліменти виплачувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на його особистий рахунок, РНОКПП НОМЕР_3 для відкриття рахунку. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) - 1211 грн. 20 коп. судового збору в дольовому порядку, тобто по 605грн.60 коп. з кожного.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст судового рішення виготовлено 25 червня 2026 року.

СУДДЯ А.Я. КЛИМЕНКО