Справа №591/3614/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Ковтун О. М.	
Номер провадження 33/816/1212/26 	Суддя-доповідач Янголь Є. В. 	
Категорія  124 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Янголь Є.В.,за участю секретарів Баришевої А.І. та Кравченко Д.І., потерпілої ОСОБА_1 , представника потерпілої - адвоката Панченко П.Е. та захисника Маховика Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Маховика Р.В. на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2026 року, якою 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,
В С Т АН О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2026 року, ОСОБА_2 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП і на нього було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн та стягнуто судовий збір на користь держави в сумі 665,60 грн, за те, що він 20.12.2025 о 16.00 год. у м. Суми по вул. Герасима Кондратьєва, 122, керуючи т/з Mercedes Benz ML, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у напрямку просп. Свободи, не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору, у результаті чого допустив зіткнення з т/з Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , яка завершувала маневр повороту ліворуч, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.1 б), п. 8.7.3 е), п 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням захисник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Зарічного районного суду м. Суми від 22.04.2026 року, а провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що постанова суду є незаконною, висновки не відповідають фактичним обставинам справи і що судом порушено норми процесуального права.
Зазначає, що докази додані до протоколу копії матеріалів кримінального провадження, а саме протокол місця ДТП та долучена до нього схема є неповними та неточними. Також поліцейськими не була складена та долучена схема місця ДТП, яка повинна додаватися до протоколу про адміністративне правопорушення, що зафіксоване не в автоматичному режимі.
Вказує, що Сумським апеляційним судом була винесена постанова від 13.02.2026 року по справі №591/135/26, де суд звернув увагу на суттєві недоліки оформлення матеріалів справи, що унеможливлюють встановлення події та складу адміністративного правопорушення. 
Також зазначає, що пояснення учасників ДТП та свідка є взаємовиключними. Суд першої інстанції не звернув увагу на відмінність пояснень потерпілої та свідка, які додані у письмовому вигляді до протоколу та тих, які були надані ними в судовому засіданні.
Стверджує, що письмові матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора, як і наявності на перехресті світлофора. Зазначає, що порушення п.2.1 ПДР України, який ставиться у провину ОСОБА_2 , не узгоджується та не пов`язане із ст. 124 КУпАП, до того ж не розкрите у постанові суду першої інстанції. Також в постанові не було зазначено, у чому полягає недотримання безпечної швидкості руху автомобіля ОСОБА_2 та яку дорожню обстановку він не врахував.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_2 про розгляд скарги був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, що згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає розгляду скарги. До того ж, у судовому засіданні захисник Маховик Р.В не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_2 .
У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_1 та її представник Панченко П.Є. заперечували щодо задоволення вимог апеляційної скарги, вважали постанову суду першої інстанції законною та обґрунтованою. Додатково потерпіла ОСОБА_1 надала пояснення, відповідно до яких вона виїхала на перехрестя на зелене світло світлофора, пропустила всі транспортні засоби, які рухалися у зустрічному напрямку, після чого, на червоне світло світлофора, переконавшись що у зустрічному напрямку не їдуть автомобілі, повернула ліворуч та рухалася, закінчуючи маневр на червоне світло. В цей же час автомобіль під керуванням свідка ОСОБА_4 рухався назустріч, був на перехресті та повертав в іншу сторону. Не завершивши проїзд перехрестя сталося зіткнення з автомобілем ОСОБА_2 , якого потерпіла взагалі до цього не бачила. Вважає, що ОСОБА_2 почав проїзд перехрестя на червоне світло світлофора. 
Захисник Маховик Р.В. апеляційну скаргу підтримав із мотивів, зазначених у ній. 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Так, у відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, розглядаючи вказану справу, суд першої інстанції дотримався вимог вищезазначеного закону та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідальність за ст. 124 КУпАП настає за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Вказана стаття є бланкетною, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, передбачає обов`язкове порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху. 
У даному випадку ОСОБА_2 інкримінується порушення п. 2.1 б), п. 8.7.3 е), п 12.1 ПДР України.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що факт вчинення ОСОБА_2 вказаного правопорушення, суддею суду першої інстанції було встановлено з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, постанови про закриття кримінального провадження від 12.03.2026 та поясненнями потерпілої і свідка, які були надані у судовому засіданні.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено. 
Довід апелянта про те, що копії матеріалів кримінального провадження, а саме протокол місця ДТП та долучена до нього схема є неповними та неточними апеляційний суд бере до уваги, але водночас зазначає, що вказані документи не були оцінені судом першої інстанції як доказ на підтвердження винуватості ОСОБА_2 у вчиненому ним адміністративному правопорушенні та не лягли в основу оскаржуваної постанови.
Твердження захисника про те, що в доданій до протоколу огляду місця ДТП схемі зазначено, що ДТП відбулося за адресою м. Суми, вул. Г. Контратьєва, буд.134, а той час як в протоколі про адміністративне правопорушення вказано іншу адресу буд. 122 суд відхиляє, оскільки зазначені будинки по вул. Г. Кондратьєва є сусідніми, знаходяться поряд.
З приводу доводу апелянта про те, що наявність механічних пошкоджень на автомобілях нічим не підтверджується, необхідно зазначити, що вказане твердження спростовується фотознімками, які були надані представником потерпілої та містяться в матеріалах справи на а.с. 80-81, з яких вбачається, що як автомобіль ОСОБА_2 , так і автомобіль потерпілої ОСОБА_1 , внаслідок ДТП мають суттєві механічні пошкодження. Також факт ушкоджень автомобіля потерпілої підтверджується її показами, показами свідка ОСОБА_4 , сумнівів не викликає.
Апелянт також зазначає, що Сумським апеляційним судом було ухвалено постанову 13.02.2026 року по справі №591/135/26 відносно водія ОСОБА_1 яка наразі має статус потерпілої, де судом була звернута увагу на суттєві недоліки оформлення матеріалів справи, що унеможливлюють встановлення події та складу адміністративного правопорушення.
Зважаючи на це, апеляційний суд зазначає, що вказане рішення не має вирішального значення, оскільки наведені судові справи, окрім того, що стосуються однієї події, між собою не пов`язані, протоколи про адміністративне правопорушення в цих провадженнях складені відносно різних осіб з приводу порушення водіями певних пунктів ПДР, які є відмінними між собою, тобто кожна справа має свій особливий предмет доказування, і ухвалення рішення в одній справі жодним чином не може «автоматично» вказувати на те, що рішення в іншій справи вже фактично сформовано без проведення судового розгляду із дотриманням всіх гарантій сторін. Апеляційний суд здійснює розгляд та оцінює докази відповідно до матеріалів, які безпосередньо містяться у справі, яка ним розглядається наразі.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на відмінність пояснень потерпілої та свідка, які додані у письмовому вигляді до протоколу та тих, які були надані ними в судовому засіданні є необґрунтованим, оскільки суд сприймає докази безпосередньо й відповідно зважає на ті покази, які були надані самі в судовому засіданні. На думку апеляційного суду розбіжність у показах відсутня, під час допиту судом першої інстанції зазначені особи надали більш розгорнуті та більш конкретизовані пояснення щодо обставин справи. 
Твердження апелянта про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 здійснив проїзд перехрестя на червоний сигнал світлофора, як і наявності на перехресті світлофора є безпідставним. Вказана обставина підтверджується показами потерпілої та свідка ОСОБА_4 , покази яких повністю узгоджуються між собою, про що зазначив і суд першої інстанції при винесенні постанови. 
Свідок ОСОБА_4 , яка була допитана в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги, пояснила, що виїхала на перехрестя на зелене світло, також на зелене світло виїхав автомобіль під керуванням потерпілої, вона чекала поки проїдуть автомобілі у зустрічному напрямку, щоб повернути наліво. Коли загорілося червоне світло, автомобілі в зустрічному напрямку перестали їхати та вона почала закінчувати маневр. Одночасно з нею розпочала рух та почала закінчувати маневр на червоне світло потерпіла ОСОБА_1 , яка із зустрічної смуги повертала ліворуч. Вона повернула наліво, проїхала ще кілька метрів та почула звук удару позаду. Від початку руху на червоне світло до звуку удару минуло приблизно 3 секунди. Після того, як вона почула звук удару, вона зупинила свій авто та підійшла до місця ДТП. Вказує, що точно не бачила, на яке світло рухався ОСОБА_2 , проте у зв`язку з тим, що вона завершувала маневр на «глибоке» червоне світло, вважає, що він не міг розпочати рух на зелене світло. Відстань від стоп-лінії перед перехрестям, яку перетнув водій автомобіля мерседес, до місця зіткнення приблизно 2 метри.
Тож, враховуючи пояснення обох учасників ДТП та свідка ОСОБА_5 , апеляційний суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 здійснив проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору, у результаті чого допустив зіткнення з т/з під керуванням потерпілої ОСОБА_1 , яка завершувала маневр повороту ліворуч.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для скасування судового рішення та не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП.
В протоколі про адміністративне правопорушення ст. 124 КУпАП можуть бути зазначені кілька пунктів ПДР України, які на думку працівників поліцію порушила особа, яка притягаться до адміністративної відповідальності. Це можуть бути як порушення, які знаходяться у прямому причинному зв`язку із ДТП, так і ті, що не знаходяться, однак можуть мати значення для встановлення всіх обставин справи та призначення адміністративного стягнення. 
Таким чином, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_2 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 22 квітня 2026 року,якою  ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Маховика Р.В. на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя Сумського апеляційного суду	Янголь Є. В.