Справа № 134/990/26
3/134/206/2026
ПОСТАНОВА 
Іменем України

02 липня 2026 року селище Крижопіль

Суддя Крижопільського районного суду Вінницької області Швець Л.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ТОВ «АТМ 1971», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ст. 185 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

встановила:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА № 146036 від 04 червня 2026 року, ОСОБА_1 03 червня 2026 року близько 23:30 год. в селищі Крижопіль по вул. Гаврилюка, 3, діючи умисно, вчинив злісну непокору законним вимогам поліцейських, які здійснювали затримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебував у розшуку за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП. Під час виконання поліцейськими службових обов`язків гр. ОСОБА_1 перешкоджав затриманню вищевказаної особи - хапав його за одяг, намагався відтягнути від працівників поліції, неодноразово ігнорував законні вимоги припинити протиправні дії, чим перешкоджав виконанню поліцейськими накладених на них повноважень.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ст. 185 КУпАП, за якою передбачена відповідальність за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також за вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 – адвокат Довгань О.О. зазначив, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, матеріали справи не містять належних, допустимих і достатніх доказів того, що у діях ОСОБА_1 наявні події і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучено письмові пояснення ОСОБА_1 , які за своїм змістом не містять визнання вини та не підтверджують фабулу протоколу про нібито злісну непокору законним вимогам поліцейських. Ознайомившись з відеозаписом, який долучено до матеріалів справи, чутно гучні розмови, лайку і штовханину, однак зображення не містить даних, які б дозволили ідентифікувати ОСОБА_1 як особу, що когось хапає за одяг, відштовхувала поліцейських або вчиняла інші активні дії з метою перешкодити затриманню, як вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, більше того із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 фактично сприяв поліцейським, а саме допомагав їм у пошуку загубленої бодікамери. З чого випливає, що така поведінка ОСОБА_1 є несумісною з інкримінованою йому злісною непокорою, оскільки не містить ані відмови від виконання наполегливих законних вимог, ані зухвалої форми непокори, ані явної зневаги до працівників поліції. Фабула протоколу щодо ОСОБА_1 побудована не на абстрактному невиконанні вимоги поліцейського, а на твердженні про те, що він нібито перешкоджав конкретній процесуальній дії співробітників поліції – адміністративному затриманню іншої особи ОСОБА_2 . Законність дій поліцейських щодо ОСОБА_2 є первинною обставиною, без якої неможливо оцінити законність вимог, невиконання яких інкримінується ОСОБА_1 , оскільки не доведено, що поліцейські здійснювали саме законне адміністративне затримання ОСОБА_2 , то не може вважатися доведеним і те, що ОСОБА_1 перешкоджав законним діям поліцейських. У матеріалах справи відсутній протокол адміністративного затримання ОСОБА_2 , з чого випливає, що матеріали справи не містять належного процесуального доказу того, що ОСОБА_2 взагалі був затриманий у порядку, передбаченому КУпАП, а також не містять відомостей про час, місце, мотиви, правову підставу та процесуальні межі такого затримання. Отже, якщо ОСОБА_2 фактично не затримували у порядку ст. 260-263 КУпАП, з чого випливає, що фабула протоколу щодо ОСОБА_1 є непідтвердженою, оскільки в ній зазначено про перешкоджання затриманню, факт і процесуальне оформлення якого відсутні, якщо ж ОСОБА_2 фактично затримувався, однак протокол адміністративного затримання не складався, це свідчить про істотне порушення порядку адміністративного затримання і ставить під сумнів законність вимог поліцейських, невиконання яких інкримінується ОСОБА_1 . За таких обставин вина ОСОБА_1 не доведена поза розумним сумнівом, з цих підстав просив справу закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Суддя, заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Довганя О.О., дослідивши матеріали справи, дійшла наступних висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують адміністративну відповідальність, чи заподіяну майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Враховуючи статті 9-12, 280 КУпАП, підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за нормами КУпАП є встановлення в діянні цієї особи всіх обов`язкових ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною нормою КУпАП, зокрема об`єктивної та суб`єктивної сторони правопорушення. Приймаючи до уваги, що суд здійснює оцінку вже зібраних та наявних в матеріалах справи доказів, зазначення всіх ознак складу правопорушення має бути належним та відображеним у протоколі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 256 КУпАП.
Так, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол складається у двох примірниках, що підписуються виконавцем, який склав протокол, особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також свідками і понятими, якщо такі є. У разі відмови особи, щодо якої складається протокол, від підписання протоколу виконавець робить про це відповідний запис, який засвідчує своїм підписом та підписами свідків у разі їх наявності. Особа, щодо якої складається протокол, має право письмово викласти підстави своєї відмови від підписання протоколу, які додаються до протоколу окремо, про що робиться запис у протоколі. Відмова від підписання протоколу не є підставою для припинення провадження у справі. Один примірник протоколу під підпис вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суддя зауважує, що протокол є актом обвинувачення й повинен містити конкретне обвинувачення, виходячи з поняття адміністративного правопорушення, відповідно до вимог КУпАП.
Більше того, протокол про адміністративне правопорушення є одним із тих доказів, який у сукупності з іншими доказами по справі, дає підстави суду вважати винуватість особи, яка притягується до адміністративної відповідальності доведеною повністю і беззаперечно, за умови визнання таких доказів належними і допустимими.
Відповідальність за ст. 185 КУпАП настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку. 
Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення полягає у злісній непокорі, тобто відмові виконати наполегливі, неодноразово повторені законні розпорядження або вимоги працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків.
Пленум Верховного Суду України у другому абзаці п. 7 постанови № 8 від 26 червня 1992 року (з послідуючими змінами) «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», роз`яснив, що злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника міліції при виконанні ним службових обов`язків, члена громадських формувань з охорони громадського порядку чи військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Термін «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування виконання певної вимоги.
Виходячи з наведеного, на наявність складу правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, в діях особи впливає не лише вимога, яка була поставлена працівниками поліції, але і у зв`язку з чим вона висувалась.
Таким чином, для того, щоб притягнути особу до відповідальності за ст. 185 КУпАП, необхідно, щоб були: законне розпорядження або вимога працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, злісна непокора порушника.
Як встановлено в судовому засіданні, протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА № 146036 від 04.06.2026, складений відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, містить порушення вимог КУпАП, оскільки у ньому не розкрито об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, не зазначено, які саме законні вимоги працівників поліції ігнорував ОСОБА_1 . 
У протоколі, складеному поліцейським відносно ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП, не в повній мірі викладено суть адміністративного правопорушення, яке йому ставиться у вину, зокрема, не конкретизовано, яке саме правопорушення вчинив ОСОБА_1 , в зв`язку з чим він не реагував на вимогу працівника поліції припинити це правопорушення, не зазначено, в чому конкретно полягала злісна непокора такій вимозі, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Отже, в даному випадку обов`язковою є наявність законної вимоги поліцейського. Вимоги поліцейського та їх розпорядження – акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі, мають бути законодавчо обґрунтовані. 
Тобто, суть правопорушення викладена формально, не конкретизовано, загальними фразами і не відображає усіх кваліфікуючих ознак, передбачених ст. 185 КУпАП.
В той же час, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно змінювати будь-які внесені до протоколу відомості; відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції обвинувача та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.
Суддя не приймає до уваги рапорти працівників поліції, оскільки вони не можуть слугувати доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а.
В судовому засіданні було переглянуто долучений до протоколу відеозапис з нагрудної камери поліцейського, на якому зафіксовані гучні розмови, лайку, штовханину, однак зображення не містить даних, які б дозволяли ідентифікувати ОСОБА_1 , як особу, яка хапала когось за одяг, відштовхувала поліцейських або вчиняла інші дії з метою перешкодити затриманню. Після від`їзду автомобіля, на відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_1 біля працівників поліції поводився спокійно, не тікає, не штовхається, не чинить фізичного опору, не свариться з поліцейськими, виконує їхні вказівки та перебуває поруч із ними без конфлікту. На відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 допомагає поліцейським у пошуку загубленої бодікамери. Така поведінка є несумісною з інкримінованою йому злісною непокорою, оскільки не містить ані відмови виконувати наполегливі законні вимоги, ані зухвалої форми непокори, ані явної зневаги до працівників поліції.
Отже, об`єктивний доказ, який би підтверджував фабулу протоколу, фактично її не підтверджує, а спростовує. З цих умов протокол та рапорт поліцейського не можуть замінити відсутність відеофіксації протиправної поведінки ОСОБА_1 та не доводять його вину поза розумним сумнівом.
В розумінні ст. 185 КУпАП є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень поліцейського при виконанні ним службових обов`язків або відмова, виражена в зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок. Тобто поняття «непокора» означає відмову від виконання або ігнорування певної вимоги.
З урахуванням наведеного, суддя прийшла до висновку, що вина ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, є недоведеною, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів його винуватості у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
Оскільки статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суддя дійшла висновку про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, в діях ОСОБА_1 , тому провадження у справі відносно нього слід закрити.
Керуючись ст. ст. 247 ч. 1 п. 1, 283, 284 КУпАП, суддя

постановила:

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 185 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя