ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМНЕМ УКРАЇНИ
11 червня 2026 року
м. Харків
справа № 636/7189/25
провадження № 22-ц/818/2731/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Пилипчук Н.П.,
суддів колегії : Яцини В.Б., Мальованого Ю.М.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справу за позовом Чугуївської окружної прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі Старосалтівської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки, за апеляційною скаргою Чугуївської окружної прокуратури Харківської області Коптєва Ярослава Юрійовича на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 14 січня 2026 року, постановлену у складі судді Буніна Є.О.,-
ВСТАНОВИВ:
25.08.2025 керівник Чугуївської окружної прокуратури Харківської області, що діє в інтересах держави в особі Старосалтівської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.
03.12.2025 року представник позивача Чугуївської окружної прокуратури Харківської області, що діє в інтересах держави в особі Старосалтівської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області надав до суду заяву в порядку ст. 49 ЦПК України про зміну позовних вимог.
02.12.2025 представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Мица Ю.В. надав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, 14.01.2026 подав до суду заяву, що підтримує вимоги клопотання про зупинення провадження у справі, просить його задовольнити, просить розглянути клопотання про зупинення провадження у справі без участі відповідача та представника відповідача.
Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 14 січня 2026 року клопотання представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Мици Ю.В. про зупинення провадження у справі - задоволено.
Зупинено провадження у справі № 636/7189/25 до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Пленуму Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 12 березня 2025 року N 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», а також до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справ № 915/268/24, № 554/10397/16-ц, № 142/1/23.
Зобов`язано представника відповідача ОСОБА_1 – адвоката Мицу Ю.В. повідомити суд про закінчення обставин, які стали підставою для зупинення провадження.

В апеляційній скарзі представник Чугуївської окружної прокуратури Харківської області просить ухвалу суду скасувати, та направити справу для продовження розгляду.
Зазначає, що Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку відомості про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6321688400:01:000:0174 внесено до Державного земельного кадастру 22.11.2021. Таким чином, датою внесення відомостей про спірну земельну ділянку до Державного земельного кадастру та її формування як об`єкта цивільних прав є 22.11.2021, а розпорядження № 59 про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки, прийнято 11.01.2021, тобто за більш ніж десять місяців до того, як відомості про земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру та її сформовано, як об`єкт цивільних прав. За таких обставин, між змістом розпорядження № 59 від 11.01.2021 та інформацією щодо спірної земельної ділянки, яка міститься в Державному земельному кадастрі, є розбіжності що свідчать про факт прийняття розпорядження до формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Вказує, що в порушення вимог ст.ст. 251, 260 ЦПК України суд першої інстанції, пославшись на конкретні інші справи, до вирішення яких зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у таких справах, не зазначив обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справах за конституційним поданням Пленуму Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 12.03.2025 № 4292-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», а також № 915/268/24, № 554/10397/16-ц, № 142/1/23 виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими прокурор обґрунтовував свої вимоги, причинний матеріально-правовий зв`язок, який виражається у тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи, а тому дійшов безпідставного висновку про зупинення провадження. Так, наразі у провадженні Конституційного суду України перебуває подання Пленуму Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 12.03.2025 № 4292-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача». Позовні вимоги в даній цивільній справі з урахуванням заяви про зміну предмету позову, обґрунтовуються недобросовісністю набуттям відповідачем спірної земельної ділянки із посиланням на ст.ст. 391, 387 ЦК України. При цьому прокурором не подавався позов про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на підставі ст. 388 ЦК України. В даному випадку ОСОБА_1 безоплатно набула право власності на спірну земельну ділянку на підставі розпорядження заступника голови Вовчанської районної державної адміністрації № 59 від 11.01.2021 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для ведення сільськогосподарської діяльності, яка розташована за межами населених пунктів на території Старосалстівської селищної ради Вовчанського району Харківської області». Зібрані та додані до позовної заяви та заяви про зміну предмету позову докази дозволяють суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, зокрема категорію земель спірної земельної ділянки, яка розташована на землях водного фонду, обмеження щодо використання та передачі у власність такої земельної ділянки в силу її статусу, недобросовісність набувача спірної земельної ділянки, а також незаконність отримання земельної ділянки в приватну власність. Так, матеріали цивільної справи № 636/7189/25 дозволяють у повній мірі встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2026 справу № 554/10397/16-ц повернуто відповідній колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду для розгляду. Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2025 справу № 142/1/23 повернуто на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. Отже справи № 554/10397/16-ц, № 142/1/23 не перебувають на розгляді Великої Палати Верховного Суду і підстави для застосування п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України в цій частині відсутні. Стосовно зупинення провадження у справі до розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду № 915/268/24. в справі № 915/268/24 порушується питання статусу гідротехнічних споруд та належного способу захисту щодо їх повернення, які жодним чином не стосуються правовідносин щодо витребування земельної ділянки водного фонду у недобросовісного відповідача, тобто правовідносини не є подібними. Судом першої інстанції в ухвалі про зупинення провадження не наведено жодного обґрунтування подібності правовідносин у даній справі та справі № 915/268/24. Тобто при постановленні ухвали про зупинення провадження в даній справі судом не перевірено стан перегляду судових рішень № 915/268/24, № 554/10397/16- ц, № 142/1/23 Великою Палатою Верховного Суду, не перевірено чи є правовідносини у зазначених судових справах подібними правовідносинам у цивільній справі, що розглядається, № 636/7189/25. З огляду на викладене суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Відповідно до цієї ж норми суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року викладено висновок про те, що метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.
З огляду на зазначене для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи за наявності доказової бази та встановлених на підставі цих доказів фактичних обставин.
Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі.
Пов`язаність справ полягає в тому, що рішенням суду в іншій справі встановлюються обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі. Обставини повинні бути такими, що мають значення для цієї справи, тобто зупинення провадження у цивільній справі, виходячи з мотивів наявності іншої справи, може мати місце тільки у випадку, коли у цій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав заявлених позовних вимог або умов, від яких залежить їх розгляд.
Визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав заявлених у справі вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Разом із тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16 та Верховним Судом у постанові від 10 березня 2021 року у справі №207/413/18, від 21 квітня 2022 року у справі №175/1814/19.
Колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції зупинив провадження до набрання законної сили рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Пленуму Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 12 березня 2025 року N 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», а також до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справ № 915/268/24, № 554/10397/16-ц, № 142/1/23
Проте суд першої інстанції в порушення вимог пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, зазначивши конкретні інші справу, до вирішення яких зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави позовів у справах і не вказав об`єктивні обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про те, що наявність спору у справі Чугуївської окружної прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі Старосалтівської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити та оцінити при розгляді цієї справи наявність обставин (фактів), якими позивач обґрунтовував свої вимоги провизнання про визнання договору дарування удаваним та переведення прав та обов`язків покупця.
Суд першої інстанції не обґрунтував, у чому саме полягає матеріально-правовий зв`язок між даною справою та справою за конституційним поданням Пленуму Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 12 березня 2025 року N 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», а також справами № 915/268/24, № 554/10397/16-ц, № 142/1/23, тобто не мотивував, які саме факти, встановлені в інших справах, будуть мати преюдиційне значення для цієї справи, та в чому полягає неможливість самостійного встановлення судом обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у цій справі.
Так, 09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України № 4292-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року (надалі Закон № 4292-ІХ).
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.
Згідно з п. 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 4292-ІХ положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.
При цьому, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 4292-ІХ передбачено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо:
- нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом;
- нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.
Таким чином, держава регламентувала порядок звернення органів державної влади, органів місцевого самоврядування та прокурорів до суду з позовами, направленими на вилучення майна з приватної власності інших осіб, шляхом визначення спеціального порядку звернення, що включає забезпечення прав відповідача через внесення депозиту у розмірі вартості майна, який буде спрямований на відшкодування вартості майна в разі задоволення позову.
Отже, ухвалою Третьої колегії суддів Другого сенату Конституційного Суду України від 05 листопада 2025 року відкрито конституційне провадження у справі № 1-4/2025(373/25) за конституційним поданням Верховного Суду щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року № 4292-ІХ.
Між тим, як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги в даній цивільній справі з урахуванням заяви про зміну предмету позову, обґрунтовуються недобросовісністю набуттям відповідачем спірної земельної ділянки із посиланням на ст.ст. 391, 387 ЦК України. 
Крім того, з аналізу оскаржуваної ухвали вбачається, що суд дійшов висновку про наявність підстав вважати правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у справах № 554/10397/16-ц, № 142/1/23 таким, що має істотне значення для вирішення спору у цій справі з урахуванням підстав позову прокурора.
Проте, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2026 року справу № 554/10397/16-ц повернуто на розгляд відповідній колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки відсутні підстави для передачі справи на її розгляд.
Також ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2025 рокуроку справу № 142/1/23 повернуто на розгляд відповідній колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки відсутні підстави для передачі справи на її розгляд.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про зупинення провадження у справі.
Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Оскільки доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду .
Керуючись ст.ст. 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області Коптєва Ярослава Юрійовича – задовольнити.
Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 14 січня 2026 року – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий        Н.П.Пилипчук

Судді          В.Б. Яцина

Ю.М. Мальований