Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/670/26
Провадження № 3/945/227/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., за участю секретаря судового засідання Сербиної К.Ю., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Брагар Д.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, посвідчення офіцера серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_3 , підполковника, місце проживання: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:

25.03.2026 на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області надійшов протокол № 10-СП/2026 від 17 березня 2026 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, відповідно до якого підполковник ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою - військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_4 з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , діючи зі злочинною недбалістю, в умовах особливого періоду, на порушення вимог ст. 9, 11, 15, 16, 26, 72, 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, приписів «Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 337 від 17.09.2020», наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 1893 від 21.08.2024 «Про призначення відповідальної особи за здійснення заходів контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням та облік і формування їх особових справ» у період з 12.07.2025 по 21.11.2025 належного контролю за виконанням механізму, ведення обліку та здійснення заходів контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, визначених в «Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання випробуванням», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.09.2020 № 337 не здійснював, чим вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, тобто адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
08.04.2026 ОСОБА_1 надіслав на електронну пошту суду заперечення на протокол, в яких вказав, що прокурором не взято до уваги те, що він займав посаду заступника командира військової частини НОМЕР_4 з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення зазначеної частини лише в період з 12.07.2025 но 21.11.2025, а саме чотири місяці (з яких два місяці перебував у відрядженні та у відпустці) та за вказаний період наказ командиром військової частини НОМЕР_4 , яким згідно Порядку його необхідно було б визначити відповідальним за організацію обліку військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, не видавався та відповідні обов?язки на нього не покладались. Прокурор при складанні протоколу обмежився виключно констатацією подій, не зазначив жодного доказу, який би вказував на факт недбалого виконання ним своїх обов?язків служби, тобто, те що він повинен був здійснити зазначені у протоколі дії та мав реальну можливість їх виконати, але не виконав через недбале ставлення до військової служби.
Згідно п. 2, 3, 5, 6 II розділу Порядку № 337 від 17.09.2020, постановлення військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, на облік у військовій частині здійснюється в одноденний строк після отримання копії вироку суду, що набрав законної сили. На кожного військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, після постановлення на облік у військовій частині заводиться особова справа. У триденний строк після постановлення військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, на облік надсилається повідомлення до суду, ВСП, органу пробації, відповідного прокурора.
Однак, зазначені вимоги чинного законодавства та здійснення контролю виконання механізму, ведення обліку та здійснення заходів контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, і формування їх особових справ у військовій частині НОМЕР_4 він фізично здійснювати не міг за відсутності відповідного наказу та поза межами періоду перебування на посаді (до 12.07.2025 та після 21.11.2025) відносно засуджених військовослужбовців: солдата ОСОБА_2 (надійшов вирок 28.01.2025/закінчився іспитовий строк 03.06.2025), солдата ОСОБА_3 (26.02.2025/01.01.2026), солдата ОСОБА_4 (21.02.2025/), солдата ОСОБА_5 (01.05.2025/01.01.2026), солдата ОСОБА_6 (21.02.2025/26.02.2025), солдата ОСОБА_7 (21.05.2025/01.01.2026), солдата ОСОБА_8 (06.02.2026/по т.ч.), солдата ОСОБА_9 (30.01.2026), солдата ОСОБА_10 (06.02.2026/по т.ч.). Також посилається на закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. У зв`язку з викладеним просить провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
14.05.2026 прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Брагар Д.В. подав через канцелярію суду додаткові пояснення, що наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 21.08.2024 № 1893 «Про призначення відповідальної особи за здійснення заходів контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням та облік і формування їх особових справ» (доданий до матеріалів справи) визначено, що здійснення контролю виконання механізму, ведення обліку та здійснення заходів контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням покладено на заступника командира військової частини НОМЕР_4 з морально-психологічного забезпечення - начальника відділення морально-психологічного забезпечення. Тобто на особу, яка призначена на відповідну посаду. Про існування вказаного вище наказу та покладання на ОСОБА_1 функцій по здійсненню контролю виконання підпорядкованими військовослужбовцями механізму, ведення обліку та здійснення заходів контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, останній достеменно знав. Вказане безпосередньо підтверджується показами наданими ОСОБА_1 (пояснення додані до матеріалів) в яких останній вказує: «3 урахуванням наявного досвіду та порядком організації діяльності в службі МПЗ, я знав та знаю, що на мене як на заступника командира військової частини покладено обов?язок із здійснення контролю за військовослужбовцями за якими командир повинен здійснювати контролю». Крім того, ОСОБА_1 достеменно знав про неналежний стан функціонування механізму, ведення обліку та здійснення заходів контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням у зв?язку з постійною зміною виконавців. Як вбачається з матеріалів адміністративної справи підполковник ОСОБА_1 був зобов?язаний здійснювати контроль виконання механізму, ведення обліку та здійснення заходів контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням. У свою чергу функціонування вказаного механізму та здійснення обліку забезпечувалось підпорядкованим військовослужбовцем майором ОСОБА_11 а у період його відсутності лейтенантом ОСОБА_12 та заходів контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням забезпечувалось безпосередніми командирами підрозділів де проходили військову службу військовослужбовці вказаної категорії. Тобто фактично, майор ОСОБА_1 був зобов?язаний лише перевіряти правильність та своєчасність виконання підпорядкованими військовослужбовцями покладених на них обов?язків, однак останній самоусунувся від виконання покладених на нього обов?язків. 
Далі прокурор посилається на допущені ОСОБА_1 порушення стосовно ОСОБА_13 , ОСОБА_5 та надає в якості додатків матеріали, які стосуються вказаних осіб.
Суддя одразу звертає увагу, що в протоколі не міститься інформації щодо вказаних осіб, тому ці документи не беруться судом до уваги при розгляді матеріалів.
У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив, що повністю підтримує ті пояснення, що надані ним у письмовому вигляді.
Прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Брагар Д.В. надав пояснення, які за змістом відповідають наданим ним додатковим поясненням та протоколу.
16.06.2026 ОСОБА_1 подав клопотання про закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та прокурора, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя встановив таке.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості.
Диспозиція ч. 2 ст. 172-15 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за недбале ставлення військової службової особи до військової служби, вчинене в умовах особливого періоду.
Об`єктивна сторона правопорушення характеризується невиконанням або неналежним виконанням військовою службовою особою своїх обов`язків, передбачених законами, військовими статутами, положеннями, наказами командування.
Невиконання обов`язків означає невиконання дій, які входять до службових обов`язків. Неналежне виконання означає нечітке, формальне або неповне здійснення обов`язків.
Стаття 172-15 КУпАП є бланкетною нормою, тобто такою, що лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює дану норму більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння. Тобто, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути зазначено, які порушення правил несення військової служби допущені особою, та якими нормативними актами передбачені правила, що порушила особа.
Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України» з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) в Україні настає особливий період.
Відповідно до Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014 №1126-VІ, в Україні оголошено часткову мобілізацію, отже з того часу настав особливий період, який триває по теперішній час, оскільки рішення про демобілізацію, затвердженого Верховною Радою України (ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») не приймалось. Також, щодо факту запровадження особливого періоду в Україні з 18.03.2024 наголосив Верховний Суд України у постанові від 30.05.2018 у справі №521/12726/16-ц. Крім того, у зв`язку з військовою агресією РФ указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який був продовжений та діє до теперішнього часу.
Із протоколу № 10-СП/2026 від 17.03.2026 року, вбачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину порушення вимог ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами ЗСУ, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 та ст. 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП надані такі докази:
- протокол № 10-СП/2026 від 17.03.2026 року, який підписаний ОСОБА_1 з приміткою, що він не визнає свою вину, та в повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а тому є належним та допустимим доказом, й приймається судом до уваги (а.с. 1-14);
- письмові пояснення ОСОБА_1 (а.с. 11-14);
- копія паспорта, довідки про присвоєння ІН та посвідчення офіцера ОСОБА_1 , що підтверджує, що він є суб`єктом вказаного адміністративного правопорушення (а.с. 15-20);
- витяги з наказів (а.с. 21-23);
- матеріали службової перевірки (а.с. 24-116).
Оцінюючи вищезазначені докази окремо та в їх сукупності, ґрунтуючись на внутрішньому переконанні, суддя прийшов до висновку про недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, а саме в тому, що він, будучи військовослужбовцем, недбало поставився до обов`язків військової служби.
Суддею встановлено, що ОСОБА_1 виконував обов`язки за посадою у період з 12.07.2025 по 21.11.2025 і до протоколу не долучено матеріалів, що підтверджували б надходження до ВЧ НОМЕР_4 документів щодо військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням у цей період. 
Крім того, не надано і доказів ознайомлення ОСОБА_1 з наказом командира військової частини НОМЕР_4 № 1893 від 21.08.2024 «Про призначення відповідальної особи за здійснення заходів контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням та облік і формування їх особових справ».
В той же час пунктом 5 вказаного наказу зобов`язано начальника стойової частини відділення персоналу штабу ВЧ НОМЕР_4 наказ довести до осіб, що стосується під підпис.
Пояснення прокурора, що ОСОБА_1 знав про існування вказаного наказу та покладення на нього функції здійснення контролю та підтвердив це в своїх запереченнях до уваги суддею не приймаються.
Суддя звертає уваги на висновки Верховного Суду у межах справи № 177/525/17, викладені у постанові від 08.07.2020, згідно яких навіть факт визнання особою вини … не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Аналогічні висновки зроблено ВС в постанові від 15.05.2019 у справі № 537/2088/17.
У випадку, що розглядається особа не визнавав своєї вини, але навіть якщо він знав про покладення на нього таких обов`язків, то це не свідчить про те, що він мав перевірити дотримання такого обов`язку своїми попередниками. Прокурор вказав, що перевірка проводилась вибірково і суддя констатує, що матеріали справи не містять інформації, що в період знаходження ОСОБА_1 на посаді ним були допущені порушення щодо контролю за військовослужбовцями вказаної категорії, які надійшли в період перебування його на посаді.
Верховний Суд України у своїй постанові від 21.05.2021 року справі № 185/12161/15-к вказав, що при встановленні недбалого ставлення до військової служби у формі невиконання службових (посадових) обов`язків необхідно встановити, що винний зобов`язаний був вчинити ті дії, невиконання яких ставиться йому за вину. Військова службова особа може відповідати за недбале ставлення до військової служби лише у тому випадку, коли вона не тільки повинна була через свій службовий обов`язок виконати ті чи інші дії, але й могла, тобто мала реальну можливість виконати їх належним чином. Якщо військова службова особа перебувала у таких умовах, за яких не мала фактичної можливості належно виконати свої службові (посадові) обов`язки, то відповідальність за недбале ставлення до військової служби виключається.
Протокол про військове адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , не містить даних, які вказують на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, зокрема не зазначено обставин, які б свідчили про його службову недбалість, які дії він зобов`язаний був вчинити та у який спосіб, невиконання яких ставиться йому у провину; які саме обов`язки були неналежно виконані, за конкретних обставин справи.
В протоколі не вказано, чи мав він реальну можливість запобігти виявленим порушенням, знаходячись на посаді чотири місяці, впродовж яких матеріали щодо військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, не надходили.
Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи. Однак, матеріали справи не містять жодних документів, які б визначали конкретні функціональні обов`язки ОСОБА_1 , не зрозуміло, яким документом регулюються його посадові обов`язки. Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 1893 від 21.08.2024 «Про призначення відповідальної особи за здійснення заходів контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням та облік і формування їх особових справ» не є таким документом. Крім того, як вже було зазначено, Відсутні докази ознайомлення ОСОБА_1 з тим, що на нього покладено контроль за виконанням цього наказу, який фактично був прийнятий до його призначення на посаду 12.07.2025. Пункти 72 та 73 Статуту внутрішньої служби ЗСУ також не місять такого обов`язку ОСОБА_1 .
Розділом ІІ «Поставлення військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, на облік у військових частинах (установах)» Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.09.2020 № 337, командир (начальник) військової частини (установи) є відповідальним за здійснення організації обліку військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням. Командир (начальник) військової частини (установи) має право своїм наказом визначити посадових осіб військової частини (установи), відповідальних за облік та формування особових справ військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням.
ОСОБА_1 не був командиром (начальником) ВЧ, а наказ командира військової частини НОМЕР_4 № 1893 від 21.08.2024 йому під підпис не доведено. Також вищевказаним Порядком № 337 визначено, що командир (начальник) військової частини (установи) має право своїм наказом визначити посадових осіб військової частини (установи), відповідальних за облік та формування особових справ військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням і такою особою у ВЧ НОМЕР_4 був, зокрема, ОСОБА_11 .
Також, як було зазначено прокурором, порушення тривало рік, з яких лише чотири місяці ОСОБА_1 займав посаду. Однак інші особи, які займали посаду до нього, безпосередньо під час надходження матеріалів щодо військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, до відповідальності притягнуті не були, як і командир (начальник) військової частини.
В той же час Порядком № 337 визначено, що поставлення військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, на облік у військовій частині (установі) здійснюється в одноденний строк після отримання копії вироку суду, що набрав законної сили, засвідченого та скріпленого відповідною печаткою суду.
Відповідно до частин першої - третьої статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява № 16347/02, «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia», заява № 36673/04, «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За таких обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 172-15 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достатніми доказами по справі.
Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 11, ч. 2 ст. 172-15, ст. 23, 33, 245, 247 252, 280, 283-284, 288-289 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя І.В. Павленко