ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/1418/26	

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В.,  розглянувши справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Клевер Тім"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА КОМПАНІЯ "УКРНІХРОМ"
про стягнення 108473,39 грн

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Клевер Тім" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ "УКРНІХРОМ" про стягнення 108473,39грн заборгованості за договором транспортного експедирування від 11.06.2025 №1106/25/01, з яких – 30423,57грн основного боргу, 4275,12грн інфляційних, 26795,49грн пені за прострочення оплати, 4676,89грн пені через прострочення прийняття робіт/послуг, підписання відповідного акту виконаних робіт/послуг по договору, 37702,78грн штрафу через прострочення оплати понад місяць, 4563,54грн штрафу за необгрунтовану відмову від підписання акту наданих послуг.
Ухвалою від 17.04.2026 позов залишено без руху і встановити позивачу строк не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви – надати нотаріально засвідчений переклад на українську мову 1) The invoice GR/2025/08/062, 2) BILL OF LADING 2633850.
Позивач у встановлений строк усунув недоліки позовної заяви.
Ухвалою від 01.05.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без призначення засідань.
Відповідачу встановлено строк протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ст. 251, 252 ГПК України) подати до суду відзив на позов з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин, заяви з процесуальних питань (за наявності), належним чином засвідчені копії статутних та реєстраційних документів; для подання заперечень встановити строк 5 днів від дня отримання відповіді на відзив.
Позивачу встановлено строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву (якщо такий буде поданий) для подання суду відповіді на відзив.
Відповідач отримав ухвалу в електронному кабінеті 01.05.2026.
18.05.2026 у встановлений строк відповідач подав відзив, в якому просить зменшити розмір штрафних санкцій на 80%, а в решті позову відмовити, оскільки вважає, що додаткові витрати були понесені експедитором (позивачем) з вини самого позивача. Крім того, відповідач поставив позивачу питання для відповіді відповідно до ст. 90 ГПК України.
11.06.2026 позивач подав відповідь на відзив.
17.06.2026 від відповідача надійшли заперечення, в яких він, зокрема, просить не приймати до розгляду відповідь на відзив, оскільки вона подана з порушенням встановленого строку, а також не приймати до розгляду докази, які додані до відповіді до відзиву, оскільки вони подані з пропуском строку, передбаченого ст. 80 ГПК України.
Позивач отримав відзив в електронному кабінеті 19.05.2026, що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет Електронного суду.
Позивач подав відповідь на відзив 11.06.2026 через Електронний суд, тобто з пропуском строку.
Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
З огляду на викладене, суд залишає без розгляду відповідь на відзив, оскільки вона подана з пропуском строку.
Крім того, відповідно до ст. 80 ГПК України позивач має подати всі докази разом з позовною заявою. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Оскільки докази, додані позивачем до відповіді на відзив 11.06.2026, тобто з пропуском строку, тому суд не приймає їх до розгляду.
Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

11.06.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА КОМПАНІЯ "УКРНІХРОМ" (Клієнт, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛЕВЕР ТІМ" (Експедитор, позивач) укладено договір транспортного експедування № 1106/25/01 (Договір), згідно з п.1.1 якого Експедитор бере на себе зобов`язання за винагороду, за дорученням і за рахунок Клієнта виконати або організувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів Клієнта морським і наземним транспортом, а також, надати інші послуги, необхідні для доставки вантажів Клієнта та узгоджені в заявках до цього Договору.
Експедитор має право укладати від свого імені та/або від імені Клієнта договори і угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України, для виконання своїх обов`язків за цим Договором (п.2.1 Договору).
Згідно з п. 3.1 договору, винагорода за послуги Експедитора, а також витрати та інші платежі, здійснені Експедитором в інтересах Клієнта і пов`язані з виконанням цього Договору, оплачуються Клієнтом на підставі виставленого Експедитором рахунку на умовах, передбачених розділом 3 цього Договору.
Умови цього пункту не вимагають додаткового підтвердження сум винагороди та узгоджених витрат експедитора документами перевізників чи інших третіх осіб.
Для цілей цього пункту, витрати вважаються узгодженими Сторонами , якщо вони обумовлені в заявці на конкретне перевезення або шляхом листування (у тому числі по електронній пошті, месенджерах, скайпі) між Сторонами або шляхом письмового повідомлення Експедитором на електронну пошту Клієнта про такі витрати, у разі відсутності від Клієнта заперечень щодо таких витрат по закінченню 2-х робочих днів з моменту відправки Експедитором відповідного повідомлення.
Відповідно до п. 3.2 договору, у разі виникнення у експедитора додаткових витрат, оплати штрафів і проведення інших платежів в інтересах клієнта, пов`язаних з виконанням договору та/або обумовлено додатковими угодами, листуванням сторін, а також виникнення яких експедитор не міг передбачити та на виникнення яких не міг вплинути (при відсутності провини експедитора), експедитор виставляє клієнту додатковий рахунок, який оплачується на умовах, передбачених розділом 3 цього Договору.
В п. 3.3 та 3.4 договору передбачено, що рахунки оплачуються клієнтом протягом 3 банківських днів з моменту їх виставлення за курсом НБУ, встановленим на день виставлення рахунку.
Згідно з п. 3.10 договору після виконання робіт (надання послуг) оформляється акт виконаних робіт, який має бути підписаний протягом 3 робочих днів з дня його отримання. В разі непідписання акту і відсутності письмових заперечень протягом зазначеного часу, роботи вважаються прийнятими і підлягають оплаті в повному обсязі.
Строк договору – з моменту підписання і до 31.12.2025, якщо жодна зі сторін за 30 днів до закінчення терміну Договору не повідомить письмово іншу сторону про розірвання Договору, термін його дії буде автоматично продовжуватися на кожний наступний календарний рік. В кожному наступному випадку пролонгація цього Договору проводиться в порядку, передбаченому цим пунктом (п. 7.1, 7.2 договору).
В п. 2.4.2 договору зазначено, що клієнт зобов`язаний надати експедитору заяву на надання послуг не менше ніж за 5 робочих днів до заявленої готовності вантажу до відвантаження та погодити умови ставки перевезення у тому числі листуванням в електронній пошті, месенджерах.
Відповідно до п.п. 3.7. Договору, розмір плати (винагороди) за послуги з організації та забезпечення перевезення, а також, розмір додаткових витрат, затрат, інших платежів, які необхідно провести Експедитору для виконання своїх обов`язків по договору в інтересах Клієнта, узгоджуються Сторонами в Додатках до даного Договору або шляхом обміну оригінальними листами, факсимільними та електронними повідомленнями можуть мати вигляд , які є невід`ємною його частиною. Такі Додатки також додаткової угоди, письмової заявки, доручення Клієнта, акту виконаних робі, рахунку Експедитора , листування (у тому числі по електронній пошті, в мессенджерах, скайпі) . 
Згідно з п.п. 2.2.3. Договору, Експедитор зобов`язаний за рахунок Клієнта здійснювати розрахунки з портами, транспортними та іншими організаціями за перевезення, перевалку, зберігання вантажів та інші послуги.
Пунктом 2.4.7. Договору передбачено, що у разі огляду вантажу в контейнері і/або транспортному засобі або затримки вантажу в контейнері і/або транспортному засобі в портах відвантаження, перевалки, прибуття, на прикордонних переходах на вимогу митних , інших офіційних контролюючих, наглядових і правоохоронних органів, Клієнт відшкодовує Експедитору додатково виникли витрати по оплаті вантажних операцій, зберігання контейнера, простою транспортних засобів, а також демередж/ детеншн (штраф за наднормативне використання контейнерного обладнання) судноплавної контейнерної лінії - власника контейнерного обладнання згідно рахунків організації, що здійснила вантажні операції, порту, терміналів, перевізників, тарифів лінії, інших організацій . 
Відповідно до п.п. 2.4.11. Договору, Клієнт зобов`язаний оплатити Експедитору вартість зберігання вантажу в портах відвантаження, перевалки, прибуття, а також демередж/детеншн відповідно до рахунків портів, морських перевізників/їх агентів. 
Відповідно до п.п. 4.1.1. Договору, Сторони несуть взаємну відповідальність за невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим Договором та відповідно до чинного законодавства України. 
Згідно з п.п. 4.2.4. Договору, Експедитор не несе відповідальності за помилки або упущення Клієнта; недотримання термінів доставки вантажу за відсутності вини Експедитора; за псування, пошкодження вантажу та інші збитки (простій транспортних засобів і т.д.), викликані несвоєчасним отриманням інструкцій та необхідних документів від Клієнта, а також неправильним або неповним зазначенням даних в Заявках, рознарядках, інструкціях, дорученнях; переробку вантажу, стивідорні та інші роботи, виконані Клієнтом або особою, яка діє від його імені або залучений ним; підвищену вразливість вантажу і його схильність до погіршення внаслідок гниття, випаровування, підвищеної чутливості до холоду, тепла вологи і т.д., якщо Клієнт не повідомив Експедитора про ці властивості заздалегідь; за будь які дії Українських та міжнародних офіційних контролюючих органів (прикордонних, митних , санітарних, ветеринарних, фітокарантинних, екологічних адміністрації порту / терміналу, інших державних / комунальних служб тощо), які прямо або побічно можуть вплинути на виконання зобов`язань Експедитором щодо вантажів Клієнта, а також, що перешкоджають належному виконанню Експедитором своїх зобов`язань за цим Договором , в тому числі, у випадках невідповідності вантажу, його стану і пред`явлених документів чинним на території України та інших країн законам і положенням; непрямі збитки, недоотримання прибутку, втрат клієнта, амортизацію та ін.; за нестачу, псування, пошкодження вантажу, що сталося внаслідок недотримання рекомендацій Експедитора. 
Відповідно до п.п. 4.3.2. Договору, Клієнт відшкодовує всі витрати, фактично понесені Експедитором по виконанню його доручення в разі анулювання заявки/ доручення, зміни місця навантаження (розвантаження), маршруту і умов перевезення, не пред`явлення вантажу або простою транспортних засобів, контейнерного обладнання, включаючи штрафи, пред`явлені транспортними та інш. організаціями Експедитору і оплачує відповідну винагороду за вже надані послуги, за виключенням випадків, якщо такі витрати сталися з вини Експедитора.
Відповідно до п.п. 4.3.4. Договору, Клієнт оплачує Експедитору демерредж (штраф за наднормативний простій контейнерного обладнання) відповідно до статей коносамента та умов судноплавної лінії. 
Пунктом 7.4. Договору передбачено, що Сторони цього Договору домовилися, що екземпляр Договору, а також зміни, доповнення та Додатки до нього, Заявки, Рахунки , Тарифи, Акти виконаних робіт / послуг , остаточної звірки, накладні та ін. документи, передані за підписами і печатками Сторін, в тому числі, електронно цифровими, факсиміле, за допомогою факсимільного та електронного зв`язку, будь яким програмним забезпеченням електронного документообігу мають юридичну силу рівну оригіналу . При цьому, в разі необхідності Сторони мають право просити один одного в максимально короткі строки підписати оригінали таких документів на паперових носіях, запевнивши їх підписами уповноважених осіб Сторін, відбитками своїх печаток, забезпечивши направлення по одному примірнику таких документів на адресу іншої Сторони. 
Згідно з п.п. 7.5. Договору, будь-які документи, які підписані за допомогою факсимільного зв`язку та/або відправляються Сторонами по факсу, по електронній пошті, а також, узгодження по електронній пошті скайпі) будь-яких умов, доручень, (в тому числі в месенджерах, витрат за цим Договором, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для Сторін, можуть бути представлені до судових інстанцій в якості належних доказів та не можуть заперечуватися Сторонами. 
Відповідно до п.п. 7.6. Договору, листування між Сторонами може здійснюватися за допомогою використання електронної пошти (у тому числі, в мессенджерах, скайпі). 
Між ТОВ „Клевер Тім” та ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» узгоджено вартість транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезення імпортного вантажу ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» в 1х40 HC контейнері № UACU5705578 по маршруту п. Монреаль (Канада) – п. Гдиня (Польща) (коносамент № S0121070763) у розмірі 5 300 доларів США, пов`язаних з морським фрахтом, вивантаженням з борту судна та оформлення Т1 шляхом підписання Заявки на міжнародне експедирування вантажів № 26718 від 16.06.2025 р., яка є невід`ємною частиною даного Договору (п.п. 1.2. Договору). 
06 серпня 2025 р. Товариством з обмеженою відповідальністю „Клевер-Тім” на виконання договору організовано доставку вищезазначеного вантажу ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» у порт призначення, про що свідчать коносамент № 2633850 і Акт надання послуг № 26362 від 06.08.2025 р., та виставило та направило відповідно до п.п. 7.4., 7.5. Договору по електронній пошті ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» рахунок № РФ-26362 від 06.08.2025 р. на оплату за морське перевезення вантажу ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ», додаткові послуги з контейнерів та вантажів за межами державного кордону України та ТЕО на загальну суму у розмірі 220 928,23 грн. , який ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» згідно до п.п. 3.3. Договору повинно було сплатити до 11.08.2025 р. (включно). 
Проте, станом на 11.08.2025 р. (протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку згідно п.п. 3.3. Договору) на розрахунковий рахунок ТОВ „Клевер Тім” повна оплата по рахунку № РФ-26362 від 06.08.2025 р. від ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» так і не надходила та сума не погашеної заборгованості по даному рахунку склала 220 928,23 грн. 
Після чого, 04.11.2025 р. ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» було перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «Клевер Тім» суму у розмірі 50 000,00 грн. (платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 324 від 04.11.2025 р.), чим було частково сплачено рахунок № РФ-26362 від 06.08.2025 р., сума не погашеної заборгованості по даному рахунку склала 170 928,23 грн. 
20.11.2025 р. ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» було перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «Клевер Тім» суму у розмірі 20 000,00 грн. (платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 347 від 20.11.2025 р.), чим було частково сплачено рахунок № РФ-26362 від 06.08.2025 р., сума не погашеної заборгованості по даному рахунку склала 150 928,23 грн.
23.12.2025 р. ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» було перераховано на розрахунковий рахунок ТОВ «Клевер Тім» суму у розмірі 150 928,23 грн. (платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 395 від 23.12.2025 р.), чим було повністю погашено заборгованість по рахунку № РФ-26362 від 06.08.2025 р.. 
Крім того, у ТОВ „Клевер Тім”, під час організацією та забезпеченням перевезення імпортного вантажу ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» до порту Гдиня (Польща) виникли додаткові витрати з таких причин. 
06.08.2025 р. ТОВ „Клевер Тім” була передана вся інформація польським партнерам для запуску оформлення транзитної декларації Т1. 
Того ж дня (06.08.2025 р.) польська митниця скасувала оформлення транзитної декларації Т1 з причин того, що код товару у митній декларації був вказаний лише на самоходи, тоді як оформленню підлягали ще акумулятори. 
Після цього, ТОВ „Клевер Тім” разом із ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» була підготовлена роз`яснювальна відповідь на питання митниці, але не дивлячись на це митниця додатково запросила окрему ціну на кислоту в батареях, оскільки товар є частиною всюдиходів, а не окремою позицією, на що було надано пояснення, що інвойсова вартість для цієї складової відсутня та підготовлено відповідний пояснювальний лист. Після отримання такого листа ТОВ „Клевер Тім”, митниця прийняла рішення провести перевірку контейнера і призначила форму контролю — сканування. 
08.08.2025 р. митницею було проведено сканування, але у зв`язку з коротким робочим днем у п`ятницю митниця не встигла обробити результати. 
І лише 11.08.2025 р. ТОВ „Клевер Тім” було отримано оформлену транзитну декларації Т1. 
У зв`язку із зазначеним, по цьому перевезенню, у ТОВ „Клевер Тім” виникли додаткові витрати, а саме, були нараховані штрафні санкції за понаднормове використання контейнерного обладнання (демередж) та сканування в порту. 
Виникнення та нарахування витрат із понаднормового використання контейнерного обладнання (демередж) та сканування в порту підтверджується: рахунком № GR/2025/08/062 від 12.08.2025 р., актом виконаних робіт від 12.08.2025 р. та платіжною інструкцією в іноземній валюті № 1702 від 14.08.2025 р. 
Таким чином, у відповідності до умов договору, 08.10.2021 року ТОВ „Клевер Тім” з урахуванням положень п.п. 2.4.7., 2.4.11., 3.1., 3.7., 4.2.4., 4.3.2., 4.3.4. Договору виставлено та направлено відповідно до п.п. 7.4., 7.5. Договору по електронній пошті ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» рахунок № РФ-26429 від 12.08.2025 р. на загальну суму у розмірі 30 423,57 грн. , який включає додаткові послуги з контейнерів та вантажів за межами державного кордону України (Демередж, Сканування в порту) , оплата по якому ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» згідно до п.п. 3.3. Договору повинна була бути здійснена до 15.08.2025 р. (включно). 
Проте, станом і на 15.08.2025 р. (протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку згідно п.п. 3.3. Договору) і на дату скаладння цього позову, на розрахунковий рахунок ТОВ „Клевер Тім” оплата по рахунку № РФ-26429 від 12.08.2025 р. від ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» так і не надходила. 
ТОВ „Клевер Тім”, відповідно до п.п. 7.4 і 7.5 Договору, було направлено як на електронну, так і на поштову адресу ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» претензію № 271025/1 від 27.10.2025 р. щодо сплати заборгованості та вимогу № 200226/2 від 20.02.2026 про сплату заборгованості за Договором № 1106/25/01 транспортного експедирування від 11.06.2025 р. (докази направлення додаються). 
Але повна сума заборгованості так і не надходили на адресу ТОВ „Клевер Тім”. 
Отже,
№ Рахунку	Дата виставлення	Сума, грн	Дата наступна після спливу 3-х банк. днів з моменту виставлення рахунку	
РФ-26362	06.08.2025 р	220 928,23	12.08.2025 р.	
РФ-26429	12.08.2025	30 423,57	16.08.2025 р	
Всього: 251 351,80 грн – 50 000,00 грн. (часткова оплата 04.11.2025 рахунку № РФ-26362 від 06.08.2025 р.)  – 20 000,00 грн. (часткова оплата 20.11.2025 рахунку № РФ-26362 від 06.08.2025 р.)  – 150 928,23 грн. (часткова оплата 23.12.25 рахунку № РФ-26362 від 06.08.2025 р.)  = 30 423,57 грн	

Таким чином, сума непогашеної заборгованості ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» перед ТОВ „Клевер Тім” по сплаті за надані послуги щодо транспортно-експедиційного обслуговування вантажу в 1х40 HC контейнері № UACU5705578 по маршруту п. Монреаль (Канада) – п. Гдиня (Польща), згідно вищезазначених рахунків складає 30 423,57 грн. 
Згідно ч.1. ст. 626 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
Статтею 929 ЦК України встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.
Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).
Згідно з ст. 932 ЦК України 1. Експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.
2. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.
Відповідно до ст. 933 ЦК України 1. Клієнт зобов`язаний надати експедиторові документи та іншу інформацію про властивості вантажу, умови його перевезення, а також інформацію, необхідну для виконання експедитором обов`язків, встановлених договором.
2. Експедитор повинен повідомити клієнта про виявлені недоліки одержаної інформації, а в разі її неповноти - вимагати у клієнта необхідну додаткову інформацію.
3. У разі ненадання клієнтом документів та необхідної інформації експедитор має право відкласти виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування до надання документів та інформації в повному обсязі.
4. Клієнт відповідає за збитки, завдані експедиторові у зв`язку з порушенням обов`язку щодо надання документів та інформації, визначених частиною першою цієї статті.
Згідно з ст. 526 ЦК України, яка гарантує загальні умови виконання зобов`язань, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог – відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідач подав відзив, в якому просить зменшити розмір штрафних санкцій на 80%, а в решті позову відмовити, оскільки вважає, що додаткові витрати були понесені експедитором (позивачем) з вини самого позивача.
Суд відхиляє заперечення відповідача, виходячи з наступного.
Відповідач зазначає, що завчасно, ще до початку морського перевезення, надав Позивачу весь необхідний пакет документів на товар, який перевозився («всюдиходи», код УКТЗЕД 8703211000), але це не відповідає фактичним обставинам справи на спростовується наступним. 
Відповідно до Заявки на міжнародне експедирування вантажів № 26718 від 16.06.2025, яка є невід`ємною частиною даного Договору (п.п. 1.2. Договору) та міститься в матеріалах справи, Клієнтом було заявлено до перевезення всюдоходи та вказаний код УКТЗЕД 8703211000. Відповідно до п.п. 4.2.3. Договору, Експедитор не несе відповідальності за псування, втрату, пошкодження вантажу та / або його упаковки та інші збитки Клієнта , викликані несвоєчасним отриманням від Клієнта та документів, а також в разі відсутності в них заявки, інформації повної, точної і достовірної інформації про найменування, кількість та і інші характеристики вантажу, його особливості та властивості, умови його обробки, перевалки, зберігання і перевезення, а також, за кількість і/ або якість вантажу і/або його упаковки, доставлених в місце призначення вантажу при наявності непошкоджених пломб, якими було опломбовано контейнер і/або транспортний засіб на місці завантаження/ митного оформлення вантажу. 
Згідно з п.п. 4.2.4. Договору, Експедитор не несе відповідальності за помилки або упущення Клієнта; недотримання термінів доставки вантажу за відсутності вини Експедитора; за псування, пошкодження вантажу та інші збитки (простій транспортних засобів і т.д.), викликані несвоєчасним отриманням інструкцій та необхідних документів від Клієнта, а також неправильним або неповним зазначенням даних в Заявках , рознарядках, інструкціях, дорученнях; переробку вантажу, стивідорні та інші роботи, виконані Клієнтом або особою, яка діє від його імені або залучений ним; підвищену вразливість вантажу і його схильність до погіршення внаслідок гниття, випаровування, підвищеної чутливості до холоду, тепла вологи і т.д., якщо Клієнт не повідомив Експедитора про ці властивості заздалегідь; за будь-які дії Українських та міжнародних офіційних контролюючих органів (прикордонних, митних, санітарних, ветеринарних, фітокарантинних, екологічних адміністрації порту / терміналу, інших державних / комунальних служб тощо), які прямо або побічно можуть вплинути на виконання зобов`язань Експедитором щодо вантажів Клієнта, а також, що перешкоджають належному виконанню Експедитором своїх зобов`язань за цим Договором , в тому числі, у випадках невідповідності вантажу документів , його стану і пред`явлених чинним на території України та інших країн законам і положенням; непрямі збитки, недоотримання прибутку, втрат клієнта, амортизацію та ін.; за нестачу, псування, пошкодження вантажу, що сталося внаслідок недотримання рекомендацій Експедитора.
Тобто, Експедитор не несе відповідальності за відповідність наданого товару до перевезення до заявленого в документах. 29.07.2025 Клієнту було надано оновлений інвойс і пакувальний лист. Експедитор оформив транзитну декларацію (Т1) для здійснення автомобільного перевезення відповідно до зазначеного вантажу в заявці. При цьому драфт Т1 було надіслано Клієнтові на погодження. У відповідь Клієнт зазначив, що потрібно змінити відправника, країну та вагу, що підтверджується, але ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» не було встановлено жодної розбіжності чи невідповідності опису товару в надісланому драфті Т1. 
01.08.2025 Клієнтові було надіслано виправлену транзитну декларацію (Т1) та інформацію стосовно пошуку авто та їх вартість, після отримання якої, Клієнтом не було встановлено жодної розбіжності чи невідповідності в задекларованому описі товару, що свідчить про підтвердження з боку ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» правильності заповнення та оформлення ТОВ „Клевер Тім” транзитної декларації (Т1). 
Під час митного оформлення товару Клієнта та дослідження поданих до митного оформлення документів на вантаж, які були надані ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ», митним органом було встановлено, що в інвойсі зазначено один код для всього товару, а в пакувальному листі виділено з усього товару окремо кислоту, у зв`язку з чим митницею було витребувано детальний опис вантажу з зазначенням марки, моделі, року виписку всюдохів, та також було зобов`язано вказати окремо всюдоходи та кислоту.
Крім того, оскільки в пакувальному листі позиція батарей була виділена окремо, митниця запросила також відобразити вартість таких батарей. 
Після чого, Клієнт надав лист від шипера про те, що зазначена кислота є складовою вантажу та не купувалася окремо. Наведені документи були надані митному органу, але митниця відхилила Т1 та назначила сканування, після проведення якого та здійснення всіх митних формальностей оформила раніше подану Т1. 
З огляду на вищевикладене, ТОВ „Клевер Тім” оформлював Т1 відповідно до наданих Клієнтом документів, Позивач не відповідає за зміст пакувального листа та інвойсу, Позивачем було надіслано ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» на узгодження драфт транзитної декларації Т1 в якій Відповідачем не було встановлено жодних розбіжностей та не відповідностей опису товару. 
Те, що в пакувальному листі батареї з кислотами виділені окремо, і на це звернула увагу митниця, Експедитор відповідальності не несе, так і не несе за дії/рішення митниці, через які виникли додаткові витрати, відповідно до п.п. 4.2.3., 4.2.4. Договору. 
Крім того, подана до митного оформлення ТОВ „Клевер Тім” транзитна декларація Т1 все ж таки була оформлена, тобто вбачається, що Експедитор правильно оформив Т1, але митниця провела законний митний контроль по вантажу після якого й погодила Т1 . 
Відповідач зазначає, що з наявних в матеріалах справи документів не зрозуміло, яке саме відношення має Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНССТРІМ ГРУП» до вказаних спірних відносин, яку саме роль дана компанія здійснювала в цьому перевезенні, у зв`язку з чим вважає, що вимоги Позивача до Відповідача в частині оплати додаткових послуг з демереджу та сканування в порту однозначно не підлягають задоволенню. 
Суд зауважує, що між позивачем та відповідачем був укладений договір транспортного експедирування: 
- відповідно до умов договору Експедитор бере на себе зобов`язання виконати або організувати виконання комплексу послуг з транспортно експедиційного обслуговування і організації перевезень імпортних вантажів Клієнта; для виконання своїх обов`язків за договором ТЕО Експедитор має право укладати від свого імені договори і угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/її агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України (п.п. 1.1. та 2.1.1. Договору).
- відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність», транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування;
- відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність», за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу ;
- відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» та Договору, експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України . 
Відповідно до 3.1. Договору винагорода за послуги Експедитора, а також витрати та інші платежі, здійснені Експедитором в інтересах Клієнта і пов`язані з виконанням цього Договору, оплачуються Клієнтом на підставі виставленого Експедитором рахунку на умовах, передбачених розділом 3 цього Договору. 
Умови цього пункту не вимагають додаткового підтвердження сум винагороди та узгоджених витрат Експедитора документами перевізників чи інших третіх осіб. Для цілей цього пункту, витрати вважаються узгодженими Сторонами , якщо вони обумовлені в заявці на конкретне перевезення або шляхом листування (у тому числі по електронній пошті , месенджерах, скайпі) між Сторонами або шляхом письмового повідомлення Експедитором на електронну пошту Клієнта про такі витрати, у разі відсутності від Клієнта заперечень щодо таких витрат по закінченню 2-х робочих днів з моменту відправки Експедитором відповідного повідомлення . 
Тобто, відповідно до договору транспортного експедирування, Експедитор повністю бере на себе зобов`язання перед Клієнтом по організації перевезення, для цього він може укладати договори з перевізниками, портами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України, тому за таких умов Клієнт ніяк не взаємодіє із залученими третіми особами Експедитора, так як це суперечить самому принципу експедирування. 
Більш того, чинним законодавством не вимагається та не передбачено подачі документів, якими б підтверджувалися взаємовідносини Позивача як Замовника послуг та третіх осіб, яких було залучено Експедитором як Виконавцем, для цього є достатнім надання договору транспортного експедирування. 
Виникнення та нарахування додаткових витрат із понаднормового використання контейнерного обладнання (демередж) та сканування в порту підтверджується: рахунком № GR/2025/08/062 від 12.08.2025, актом виконаних робіт від 12.08.2025 та платіжною інструкцією в іноземній валюті № 1702 від 14.08.2025, які наявні в матеріалах справи. 
Відповідно до умов Договору та сутності експедирування, за наявності підтверджуючих документів щодо виникнення, нарахування та сплати Експедитором додаткових витрат, підтвердження ролі залученої Експедитором третьої особи ніяким чином не впливає на законність перевиставлення на Клієнта таких виниклих додаткових витрат під час організації перевезення його вантажу.
Відповідач не надав доказів сплати 30 423,57 грн заборгованості за договором, тому позовні вимоги про стягнення 30423,57грн підлягають задоволенню.
У зв`язку з простроченням сплати відповідачем послуг, наданих позивачем за договором, позивач просить стягнути з відповідача 4275,12грн інфляційних, нарахованих станом на 20.03.2026.
Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, суд встановив, що він здійснений правильно, тому позовні вимоги про стягнення 4275,12грн інфляційних підлягають задоволенню.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача:
- 26795,49грн пені за прострочення оплати, 
- 4676,89грн пені через прострочення прийняття робіт/послуг, підписання відповідного акту виконаних робіт/послуг по договору, 
- 37702,78грн штрафу через прострочення оплати понад місяць, 
- 4563,54грн штрафу за необгрунтовану відмову від підписання акту наданих послуг.
Суд враховує, що договір між сторонами було укладено 11.06.2025, тобто коли ще був чинний Господарський кодекс України.
Відповідно до ст. 220 ГК України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.
Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань”).
Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Згідно з п. 3.10. Договору після виконання робіт (надання послуг) оформлюється Акт виконаних робіт (надання послуг), який, у разі відсутності письмово обґрунтованих заперечень з боку Клієнта, має бути підписаний останнім протягом 3-х робочих днів з моменту його отримання. В разі не підписання Акту і відсутності письмових заперечень Клієнта протягом зазначеного проміжку часу, роботи/послуги вважаються прийнятими і підлягають оплаті в повному обсязі. 
Так, 27 серпня 2025 р. ТОВ «Клевер Тім» через програмне забезпечення «M.E.Doc», відповідно до п.п. 7.4 і 7.5 Договору, відправлено Акт надання послуг № 26362 від 06 серпня 2025 р. на загальну суму 220 928,23 грн., який було підписано ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» - 28 серпня 2025 р., про що свідчать квитанції відправки акту наданих послуг від 27.08.2025 р. 
Також, 27 серпня 2025 р. ТОВ «Клевер Тім» через програмне забезпечення «M.E.Doc», відповідно до п.п. 7.4 і 7.5 Договору, було відправлено ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» Акт надання послуг № 26429 від 12 серпня 2025 р. на загальну суму 30 423,57 грн., який ТОВ «ВКК «УКРНІХРОМ» отримало того ж дня, про що свідчать квитанція про доставку акту наданих послуг від 27.08.2025 р., та який повинно було підписати (прийняти) до 01.09.2025 р. (включно).
Проте, станом на 01.09.2025 р. (за спливом 3-х робочих днів з моменту отримання акту наданих послуг згідно п.п. 3.10. Договору) Акт надання послуг № 26429 від 12 серпня 2025 р. на загальну суму 30 423,57 грн. так і не було підписано (прийнято) Відповідачем та письмові заперечення не направлялися Позивачу. 
А отже, керуючись п.п. 3.10. Договору, з 01.09.2025 р. не підписаний акт надання послуг № 26429 від 12 серпня 2025 р. за відсутності письмових заперечень Відповідача протягом 3 робочих днів з моменту його отримання (27.08.2025 р.) вважається прийнятим і підлягає оплаті в повному обсязі. 
Підпунктом 4.3.6. Договору передбачається, що у разі необґрунтованої відмови у прийнятті виконаних робіт/послуг, підписання акту виконаних робіт/послуг та/або оплати і несвоєчасній оплаті рахунків за цим Договором, Клієнт виплачує Експедитору пеню, за кожен день прострочення прийняття робіт/послуг, підписання відповідного акту виконаних робіт/послуг та/або оплати виставлених рахунків, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу та/або вартості наданих послуг, виконаних робіт, яка діяла на момент такого прострочення. У разі прострочення оплати платежів та/або необґрунтованої відмови від підписання акту виконаних робіт/послуг за цим Договором строком більше одного місяця, Клієнт додатково, крім пені, виплачує Експедитору штраф у розмірі 15 (п`ятнадцяти) % від суми заборгованості та/або вартості таких виконаних робіт / послуг. 
Отже, у відповідності до п.п. 4.3.6. Договору позивач нарахував: 
1. штраф 15% від суми заборгованості з прострочення оплати платежів по рахунку строком більше одного місяця по Договору складає: 220 928,23 грн. (по несвоєчасно сплаченому рахунку № РФ-26362 від 06.08.2025 р.) * 15% = 33 139,24 грн. 30 423,57 грн. (по несплаченому рахунку № РФ-26429 від 12.08.2025 р.) * 15% = 4 563,54 грн. Всього: 37 702,78 грн. 
2. штраф 15% від вартості виконаних робіт / послуг у зв`язку із необґрунтованою відмовою Відповідача від підписання акту виконаних робіт/послуг за Договором складає: 30 423,57 грн. (вартість робіт/послуг по непідписаному акту наданих послуг № РФ-26429 від 12.08.2025 р.) * 15% = 4 563,54 грн. 
3. пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати по Договору складає 26 795,49 грн. (розрахунок якої додано до даного позову). 
4. пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення прийняття робіт/послуг, підписання відповідного акту виконаних робіт/послуг по Договору складає 4 676,89 грн. (розрахунок якої надається додатком до даного позову). 
Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення 4676,89грн пені, яка нарахована позивачем за прострочення прийняття робіт/послуг, підписання відповідного акту виконаних робіт/послуг, оскільки відповідно до ст. 549 ЦК України стягнення пені передбачено лише для грошових зобов`язань.
Перевіривши розрахунок 26 795,49 грн пені за прострочення оплати, 37702,78грн штрафу через прострочення оплати понад місяць, 4563,54грн штрафу за необгрунтовану відмову від підписання акту наданих послуг, який здійснений позивачем, суд дійшов висновку, що він виконаний правильно, тому позовні вимоги про стягнення 26 795,49 грн пені за прострочення оплати, 37702,78грн штрафу через прострочення оплати понад місяць, 4563,54грн штрафу за необгрунтовану відмову від підписання акту наданих послуг, є обгрунтованими.
Відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 80% відповідно до ст. 551 ЦК України, посилаючись на те, що підприємство знаходиться в скрутному становищі. Причини зниження економічних показників: 1) безпекова ситуація (постійні обстріли цивільної та виробничої інфраструктури), труднощі із електропостачання та повітряні тривоги, 30 дорога та тривала логістика товару, 4) брак обігових коштів через майже повне припинення кредитування бізнесу, через що у відповідача скоротилось число замовлень.
Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної суми штрафних санкцій таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо (постанова Верховного Суду від 03.12.2024 у справі №909/321/24).
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 ЦК).
Застосоване у статті 551 ЦК та статті 233 ГК словосполучення "суд має право" та "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (постанови Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21, від 22.05.2024 у справі №911/95/20, від 18.12.2024 у справі №921/320/24).
У постанові від 04.05.2018 у справі №908/1453/17, на яку в аспекті визначеної підстави касаційного оскарження посилається скаржник, Верховний Суд зауважив, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені. Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, на яку за текстом касаційної скарги також посилається скаржник, зазначила, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі (пункт 8.22).
З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків (пункт 8.23).
Водночас у пункті 8.24 цієї ж постанови Велика Палата Верховного Суду наголосила, що для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.
Зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.
Питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення такої дії.
Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема у постановах: від 05.09.2023 у справі №907/583/22, від 28.11.2023 у справі №916/1504/22, від 03.12.2024 у справі №904/872/24, від 03.12.2024 у справі №909/321/24 тощо.
Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями статті 233 ГК і частини третьої статті 551 ЦК, а також досліджуватися й оцінюватися судом у порядку статей 86, 210, 237 ГПК. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
Отже, висновки Верховного Суду щодо застосування статті 551 ЦК є усталеними та загальними (універсальними) для правовідносин про стягнення неустойки, однак результат їх застосування може бути різним (наявність або відсутність підстав для зменшення неустойки) у залежності від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі.
Суд враховує, що відповідачем із суми 251 351,80 було оплачено майже всю вартість наданих позивачем послуг за договором, а несплаченою залишилась лише сума 30423,57грн, за стягнення якої і звернувся позивач до суду з даним позовом.
При цьому, суд вже стягнув цим рішенням з відповідача окрім основного боргу ще 4275,12грн інфляційних.
А розмір штрафних санкцій, які суд визнав обгрунтованими становить 26 795,49 грн пені за прострочення оплати, 37702,78грн штрафу через прострочення оплати понад місяць, 4563,54грн штрафу за необгрунтовану відмову від підписання акту наданих послуг, всього – 69061,81грн, що перевищує суму основного боргу більш як у два рази.
З огляду на викладене та на всі фактичні обставини справи, встановлені судом, приймаючи до уваги відсутність доказів понесення позивачем збитків у результаті порушення відповідачем зобов`язання; виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання основного зобов`язання і не лише майновий стан боржника може бути підставою для зменшення штрафних санкцій, беручи до уваги кризову ситуацію, яка склалася в державі внаслідок військової агресії російської федерації проти України та не могла не вплинути негативно на фінансовий стан відповідача, суд, користуючись правом, наданим положеннями чинного законодавства, дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення належної до сплати суми штрафних санкцій на 80%, що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.
Отже, з відповідача підлягає стягненню 5359,10 грн пені за прострочення оплати, 7540,56грн штрафу через прострочення оплати понад місяць, 912,71грн штрафу за необгрунтовану відмову від підписання акту наданих послуг.
З огляду на викладене, позовні вимоги задоволені частково, а саме - з відповідача підлягає стягненню 30423,57грн основного боргу, 4275,12грн інфляційних, 5359,10 грн пені за прострочення оплати, 7540,56грн штрафу через прострочення оплати понад місяць, 912,71грн штрафу за необгрунтовану відмову від підписання акту наданих послуг.
Згідно з ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В даній справі суд врахував, що у разі зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено на підставі клопотання про зменшення суми пені.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 917/2013/17 (п. 4.30).
Крім того, в постанові Верховного Суду від 27.11.2024 у справі № 910/12603/23 викладено такі висновки:
"3.3 Згідно частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін (пункт 1); у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2).
3.4 Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 цього Кодексу серед основних засад (принципів) господарського судочинства визначено відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
3.5 Частиною 9 статті 129 ГПК України визначено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
3.6 За результатами розгляду справи по суті (постанова Верховного Суду від 06.11.2024) вбачається, що спір між сторонами у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача.
…3.8 Отже, справедливим, і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, є застосування частини 9 статті 129 ГПК України та необхідність покладення на відповідача сплаченого позивачем судового збору до суду першої, апеляційної, касаційної інстанцій, оскільки спір у даному випадку виник внаслідок неправильних дій відповідача".
В постанові Верховного Суду від 29.04.2025 у справі № 911/3065/23 зазначено (п. 5.40, 5.42), що розподіл судового збору залежить від правомірності та обґрунтованості заявлених позовних вимог. Водночас Верховний Суд зазначає, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а є виключно застосуванням судом свого права на таке зменшення, передбаченого законодавством. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 19.12.2024 у справі № 922/1248/24, від 03.04.2018 у справі № 902/339/16, від 10.03.2021 у справі № 904/5702/19, від 14.06.2022 у справі № 905/2135/19.
Отже, оскільки суд зменшив розмір штрафних санкцій, позивачу підлягають відшкодуванню витрати на сплату судового збору пропорційно тій сумі позовних вимог, яка була визнана обгрунтованою 2662,4/108473,39*103760,5=2546,73грн.
Також позивач просить стягнути з відповідача в позовній заяві 32000грн витрат на правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
За змістом статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частиною 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У частині 2 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 ГПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (частина 4 статті 126 ГПК України).
Відповідно до частини 5 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Разом із тим у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Згідно із частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в пункті 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з яким договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною 4 ст. 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог
Суд зауважує, що в даній справі, позовні вимоги визнані обгрунтованими, але суд скористався своїми дискреційними повноваженнями, наданими ч. 3 ст. 551 ЦК України, і зменшив розмір пені.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Такі висновки щодо застосування статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Позовна заява підписана представником позивача – адвокатом Соколовською А.В.
На підтвердження повноважень адвоката надано довіреність від 07.10.2024 (а.с. 11).
Також позивач до позовної заяви додав договір про надання правової допомоги від 07.10.2024, укладений між позивачем та адвокатом Соколовською А.В., за умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.
В п. 4.1 договору зазначено, що отримання винагороди адвокатом відбувається у формі гонорару.
23.03.2026 сторони підписали додаток № 23/03/26 до договору про надання правової допомоги, в якому узгодили, що гонорар адвоката за підготовку позову ТОВ "Клевер Тім" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА КОМПАНІЯ "УКРНІХРОМ" про стягнення боргу за договором від 11.06.2025 до господарського суду першої інстанції, включаючи всі можливі необхідні процесуальні документи та участі в засіданні, незалежно від витраченого адвокатом часу становить 32000грн.
Платіжною інструкцією № 21125 від 02.04.2026 позивач сплатив адвокату 32000грн.
До позову додано акт № 02/04/2026 від 02.04.2026 до договору правничої допомоги, підписаний позивачем і адвокатом на суму 32000грн, в якому зазначені такі послуги:
- Зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції, ознайомлення з наданими матеріалами, аналіз документів, витребування у клієнта додаткових матеріалів, вивчення нормативно правових актів, судової практики та робота з Єдиним державним реєстром судових рішень з аналогічних справ, збір доказів, підготовка позовної заяви, складання для подачі через Електронний суд позовної заяви.
З огляду на вищезазначене, суд зауважує, що із переліку послуг, зазначених в акті наданих послуг від 02.04.2026, лише «складання позовної заяви» та «консультація клієнта» належать до видів правничої допомоги, визначених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Відповідач у відзиві зазначає, що сума витрат на правничу допомогу в сумі 32000грн є завищеною для даної справи, яка є малозначною, а також не відповідає критерію розумності.
За таких обставин, враховуючи часткове задоволення позову, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, враховуючи приписи статті 129 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 15000грн.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково.
На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА КОМПАНІЯ "УКРНІХРОМ" (код 40668306, м. Дніпро, пр. лесі Українки, 40-Б) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Клевер Тім" (код 38296824, м. Одеса, вул. Маразлієвська, 1/20, офіс 418) 30423,57грн основного боргу, 4275,12грн інфляційних, 5359,10грн пені за прострочення оплати, 7540,56грн штрафу через прострочення оплати понад місяць, 912,71грн штрафу за необгрунтовану відмову від підписання акту наданих послуг, 2546,73грн судового збору та 15000грн витрат на правничу допомогу.
3. В решті позову – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 24 червня 2026 р.
Суддя В.В. Литвинова