ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 187/318/26
2/0187/370/26 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" квітня 2026 р. 
Петриківський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді Соловйова І.М.,
за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П.,
розглянувши в селищі Петриківка в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ»
до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
20.02.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- стягнути з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором № 71516416 від 23.03.2025 (далі Кредитний договір, договір) в розмірі 16 274,48 грн, з яких 10 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 209,48 грн - сума заборгованості за відсотками; 5 040,00 грн – сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Кредитом; 0,00 грн – сума заборгованості за пенею; 525,00 грн – комісія за надання кредиту.
Також позивач просить стягнути понесені судові витрати у розмірі 3 328,00 грн.
Позовна заява подана представником – Какун Анною Станіславівною, яка діє на підставі довіреності від 30.12.2025 строком дії до 31.12.2026.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 23.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 71516416. Сума кредиту становить 10 500,00 гривень, строк кредитування 7 днів. 27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 27/03/25. Таким чином позивач набув право вимоги за Кредитним договором. Однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по договору, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яку установа і просить стягнути.
Ухвалою суду від 24.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
На офіційну адресу відповідача було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, яка згідно поштового повідомлення про вручення отримана ним 03.03.2026.
27.03.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача – адвоката Хоменка Є.М. (Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія BH № 000880 від 25.03.2022), який діє на підставі ордера на надання правової допомоги серії АВ №1254134 від 27.03.2026, у якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що не надано доказів (первинних документів) про перерахування коштів відповідачу, а розмір відсотків є несправедливим.
02.04.2026 позивач подав відповідь на відзив, у якій підтримав позовні вимоги. Позивач вважає електронний договір законним, а факт перерахування коштів доведеним. З огляду на заперечення відповідача, позивач клопотав про витребування з банківської установи доказів отримання коштів відповідачем.
Ухвалою суду від 06.04.2026 витребувано докази.
17.04.2026 надійшла витребувана інформація від АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст. 626, 628, 638 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов.
Судом встановлено, що відповідно до договору № 71516416 від 23.03.2025 про надання коштів у кредит, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем, товариство надало споживачу кредит у гривні в сумі 10 500,00 на строк 7 днів.
Відповідно до п. 2.2.4 кредитного договору встановлено комісію за надання кредиту в розмірі 5,00% від суми кредиту, що становить 525,00 грн.
Згідно п. 2.2.3 кредитного договору фіксована процентна ставка становить 0,285% (денна процентна ставка - 0,999%).
Відповідно до п. 2.2 кредитного договору орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 11 234,48 грн.
Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням реквізитів електронного платіжного засобу, який в реквізитах позичальника вказаний - № НОМЕР_1 .
Факт отримання коштів відповідачем підтверджується випискою по рахунку та інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 17.04.2026, згідно з якими 23.03.2025 на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану на ім`я відповідача, було зараховано кошти в сумі 10 500,00 грн.
Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника на веб-сайті за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (37668), відповідно до п. 5 Кредитного договору та з урахуванням п. 11 цього договору.
Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 639 ЦК України, електронний договір, підписаний за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 та від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 27/03/25.
Відповідно до Реєстру боржників № 10 від 25.07.2025 до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором № 71516416 у розмірі 16 274,48 грн, з яких 10 500,00 – сума заборгованості за основним зобов`язанням, 209,48 грн сума заборгованості за відсотками, 5 040,00 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Кредитом, 0,00 грн – сума заборгованості за пенею, 525,00 грн - комісія за надання кредиту. Відповідно до даного реєстру заборгованість нарахована за 118 днів прострочення.
Судом встановлено, що перехід права вимоги відбувся на підставі закону та договору, що свідчить про наявність у позивача права вимоги.
Щодо переходу права грошової вимоги за кредитним договором суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Порядок та умови переходу права грошової вимоги до фактора також врегульовано положеннями ст. 1077, 1078, 1082 ЦК України, за якими виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє його від обов`язку перед первісним кредитором.
Судом встановлено, що пунктом 9.2.6. кредитного договору передбачено право кредитодавця відступити право вимоги за договором. Можливість відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит також прямо передбачена ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування».
Позивач є фінансовою установою, що має право надавати послуги з факторингу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 18 вказаного Закону.
Стосовно відсутності згоди боржника на заміну кредитора суд зазначає, що згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки умови кредитного договору прямо дозволяють відступлення права вимоги, позивач правомірно набув статусу кредитора.
Суд наголошує, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку виконання зобов`язання за кредитним договором. Відсутність доказів отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги може свідчити лише про прострочення кредитора або впливати на визначення розміру заборгованості у разі здійснення оплати первісному кредитору, проте не є підставою для відмови у задоволенні позову новому кредитору. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем зобов`язання на користь первісного кредитора після відступлення права вимоги – 27.03.2025.
Враховуючи викладене, перехід права вимоги від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відбувся на підставі закону та договору, оформлений належним правочином і підтверджений документально, що свідчить про наявність у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості.
Судом установлено, що з моменту набуття права вимоги за кредитним договором позивач не здійснював будь-яких нарахувань по даному договору.
З матеріалів справи, а саме з реєстру боржників від 25.07.2025 вбачається, що сума заборгованості за кредитним договором нарахована первісним кредитором в сумі 16 274,48 грн за 118 днів, що відповідає сумі позовних вимог позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Проте позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. Виключне право на визначення позовних вимог належить позивачу. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором за 118 днів.
Щодо вимог про стягнення кредитної заборгованості суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд встановив, що первісний кредитор виконав зобов`язання та перерахував кошти на картковий рахунок відповідача. Виписка за рахунком підтверджує зарахування на картку № НОМЕР_1 суми 10 500,00 грн, що відповідає пункту 2.1 кредитного договору.
Відповідач не надав доказів належного повернення кредиту.
Відповідач отримав кошти, проте не повернув їх у визначений договором строк. Тому вимога про стягнення 10 500,00 грн заборгованості за тілом кредиту є законною та обґрунтованою.
Щодо вимог про стягнення заборгованості зі сплати процентів.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що відповідно до п. 2.2.3 Кредитного договору сторони погодили фіксовану процентну ставку у розмірі 0,285% (денна процентна ставка - 0,999%), яка застосовується у межах строку кредитування.
У матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за Кредитним договором, згідно з яким за період з 23.03.2025 по 25.07.2025 (дату Реєстру боржників № 10) відповідачу нараховано проценти у загальній сумі 5 249,48 грн (209,48 грн - сума заборгованості за відсотками та 5 040,00 грн - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування).
Згідно цього ж розрахунку, відповідач не здійснив оплату процентів.
Оскільки проценти в розмірі 209,48 грн були нараховані первісним кредитором у межах встановленого договором строку кредитування (який згідно з п. 2.2.2 договору становить 7 днів), а нарахування здійснювалося відповідно до п. 2.2 та розділу 10 Договору, такий розрахунок повністю відповідає умовам договору, вимогам ст. 1048, 1054 ЦК України та нормам спеціального законодавства у сфері споживчого кредитування.
Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення суми заборгованості за процентами у розмірі 209,48 грн є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
У той же час, суд не погоджується з позивачем щодо стягнення з відповідача заборгованості за понадстрокове користування кредитом та комісії за надання кредиту.
Вирішуючи вимогу про стягнення 5 040,00 грн процентів (4,00 % на день згідно з п. 2.2 договору), суд зазначає таке.
Статтею 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що за договором про споживчий кредит споживач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним на умовах, встановлених договором.
При визначенні розміру нарахувань суд застосовує обмеження відповідальності споживача. Частина 2 статті 21 Закону України «Про споживче кредитування» встановлює, що сукупна сума неустойки та інших платежів за порушення зобов`язання не може перевищувати половини суми кредиту. Оскільки відповідач отримав 10 500,00 грн, граничний розмір санкцій становить 5 250,00 грн.
Частина 2 статті 625 ЦК України зобов`язує боржника сплатити суму боргу з урахуванням інфляції та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачена п. 2.2 договору ставка 4,00 % на день за понадстрокове користування за своєю правовою природою є мірою відповідальності за порушення грошового зобов`язання (іншим розміром процентів у розумінні ст. 625 ЦК України). Отже, ці нарахування належать до «інших платежів за порушення», обмежених статтею 21 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки позивач нарахував проценти за прострочення у період дії воєнного стану, відповідач звільнений від їх сплати за законом. Суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.
Також, не є правомірною вимога позивача про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в розмірі 525,00 грн, оскільки у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
Оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача установлено, що установою нараховано відповідачеві до сплати комісію за видачу кредиту, проте не зазначено, які саме дії установи входять в таке обслуговування, підстав для задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача комісії суд не вбачає.
Отже, позов є частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат.
При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3 328,00 грн.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім та належним чином документально підтверджені витрати на сплату судового збору у сумі пропорційно задоволеній частині вимог від ціни позову, тобто 2 196,48 грн (66%).
Керуючись статтями 12, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за кредитним договором № 71516416 від 23.03.2025 в сумі 10 709,48 (десять тисяч сімсот дев`ять гривень 48 копійок) гривень, з яких 10 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 209,48 грн - сума заборгованості за відсотками.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 196,48 (дві тисячі сто дев`яносто шість гривень 48 копійок) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», місцезнаходження: 07400, Україна, Броварський район, Київська область, місто Бровари, вулиця Лісова, будинок 2; ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне судове рішення складено 28.04.2026.

Суддя    І.М. Соловйов