20.05.26
22-ц/812/1204/26
Справа № 490/3110/26 Головуюча у 1-й інстанції Гуденко О. А.
Провадження № 22ц/812/1204/26 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.

П О С Т А Н О В А 
 
Іменем України
20 травня 2026 року      м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючої-судді: Ямкової О. О.,
суддів: Крамаренко Т. В., Локтіонової О. В., 
із секретарем: Богуславською О. М.
за участю: представника стягувача – Цвікілевич Н. В.,
представника зацікавленої особи – Бортика Р. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу
за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 , подану в його інтересах 
Адвокатом Бортиком Русланом Олеговичем,
на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 квітня 2026 року, постановлену під головуванням судді Гуденко О. А. у приміщенні суду у місті Миколаєві, зі складенням повного судового рішення, у справі
за поданням 
Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві 
Одеського міжрегіонального управління
Міністерства юстиції України
(далі – Центрального ВДВС у місті Миколаєві)
про примусовий привід боржника
ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И Л А: 

8 квітня 2026 року Центральний ВДВС у місті Миколаєві звернувся до суду із поданням про примусовий привід ОСОБА_1 , як боржника у виконавчих провадженнях АСВП №78007470, №77951775, №77951708, заведених з примусового виконання наказів, виданих 31 березня 2025 року Господарським судом Миколаївської області, обґрунтовуючи це ти, що Тульський Е. М. є керівником ТОВ «Констракшн ЛТД», але не виконує законних вимог державного виконавця та не з`являється за викликом. 
Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 квітня 2026 року подання Центрального ВДВС у місті Миколаєві – задоволено, до ОСОБА_1 застосовано примусовий привід до Центрального ВДВС у місті Миколаєві.
Ухвалюючи таке судове рішення, суд виходив з того, що боржник ухиляється від виконання законних вимог виконавця та не реагує на його виклики. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Бортик Р. О. просить скасувати ухвалу суду і закрити провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, з огляду на те, що питання з виконання наказу, виданого господарським судом, належить до його юрисдикції, а не юрисдикції цивільного суду. Крім того, боржником у виконавчому провадженні є юридична особа, а не Тульський Е. М. 
Центральним ВДВС у місті Миколаєві надано відзив на подану апеляційну скаргу з посиланням на те, що іншого порядку приводу для боржників господарським процесуальним судочинством не встановлено.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав. 
Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що факт ухилення боржника від виконання законної вимоги виконавця з явки до виконавчої служби відбувся та об`єктивно підтверджений матеріалами справи.
З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, так як до нього суд дійшов внаслідок неправильного з`ясування фактичних обставин справи та з порушенням норм процесуального права.
З матеріалів справи слідує, що на примусовому виконанні у Центрального ВДВС у місті Миколаєві знаходяться видані 31 березня 2025 року Господарським судом Миколаївської області накази про стягнення з боржника ТОВ «Констракшн ЛТД» різних сум грошових коштів на користь стягувачів (а.с.13-24).
За наведених обставин та в розумінні положень частини 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за якими боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення, у цих виконавчих провадженнях, заведених Центральним ВДВС у місті Миколаєві з примусового виконання наказів, виданих у господарської справи, такою особою (боржником) є юридична особа – ТОВ «Констракшн ЛТД», а не фізична особа – ОСОБА_1 .
Тобто ОСОБА_1 не є боржником у примусовому виконавчому провадженні, а за такого у державної виконавчої служби відсутнє право на застосування до нього примусового обов`язку у відповідності до частини 1 статті 438 ЦПК України.
Також слід звернути увагу на те, що статтею 446 ЦПК України визначається, що розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішується судом, який розглянув справу, а розгляд процесуальних питань, що пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем виконання.
В той же час, як розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень (у господарських справах), вирішується судом, який розглядав справу як суд першої інстанції у відповідно до статті 338 ГПК України, якщо інше не визначено цим розділом (розділ V ГПК України).
Таким чином колегією суддів у справі встановлено, що процесуальне питання, ініційоване у поданні Центрального ВДВС у місті Миколаєві, пов`язано не з виконанням судового рішення у цивільній справі або виконання рішення іншого органу (посадових осіб), а подане на вирішення питання у господарській справі, де боржником є юридична особа, внаслідок чого застосування до неї примусового приводу є неможливим. 
Оскільки процесуальне питання з приводу боржника – юридичної особи або іншої посадової особи, яка не є боржником з виконання судового рішення, ухваленого у господарській справі, не підлягає розгляду судом цивільної юрисдикції відповідно до частини 1 статті 438, 446 ЦПК України, є усі підстави для закриття провадження, розглянутого за поданням Центрального ВДВС у місті Миколаєві.
Наведені колегією суддів висновки узгоджуються і з позицією самої державної виконавчої служби, яка звертаючись із поданням до суду цивільної юрисдикції, послалася на норми господарського процесуального права та судову практику КГС в складі ВС, яким розглянуте питання про тимчасове обмеження у виїзді у господарській справі відповідно до статті 337 ГПК України.
Не є слушними також доводи ВДВС про наявність підстав для розгляду поставленого ним у поданні питання з посилання на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 3 березня 2026 року, яким відмовлено у прийнятті до розгляду подання, зміст якого не суперечить встановленим колегією суддів обставинам справи та визначеним ним нормам процесуального права. 
Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідно до положень, передбачених статтею 377 ЦПК України, підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі за поданням, як такого, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами, визначеними частиною 1 статті 438 ЦПК України. 
Керуючись статтями 367, 376, 377, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів 
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його імені адвокатом Бортиком Русланом Олеговичем задовольнити.
Ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 10 квітня 2026 року - скасувати і закрити провадження у справі за поданням Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про примусовий привід ОСОБА_1 , як такого, що не підлягає розгляду в порядку, визначеного частиною 1 статті 438 ЦПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку, у випадках передбачених статтею 389 ЦПК України протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Головуюча       О. О. Ямкова

Судді         Т. В. Крамаренко

О. В. Локтіонова