ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 344/14152/22
провадження № 61-12631св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача Литвиненко І. В.,
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Акціонерне товариство «Універсал Банк», приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір Олег Вікторович,
треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Юрчак Олег Володимирович, ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Круця Володимира Мироновича, на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року у складі колегії суддів: Баркова В. М., Бойчука І. В., Пнівчук О. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра Олега Вікторовича, треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Юрчак Олег Володимирович, ОСОБА_2 , про визнання недійсними та скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, акта про передачу майна та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації,
ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовної заяви 
1. В листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати недійсним та скасувати постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04 червня 2020 року приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра О. В. (реєстраційний номер виконавчого провадження НОМЕР_3);
- визнати недійсним та скасувати акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04 червня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 складений приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром О. В.;
- визнати недійсним та скасувати свідоцтво від 26 червня 2020 року, видане приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О. В., зареєстроване в реєстрі за № 615, яким посвідчено, що АТ «Універсал Банк» належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 ;
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52861290 від 26 червня 2020 року 14:31:17 приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчака О. В.;
- внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якими відновити становище, яке існувало до порушення права: поновити за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
2. В обґрунтування вимог вказував, що під час перебування у шлюбі із ОСОБА_2 , остання уклала договір поруки від 19 жовтня 2007 року в забезпечення виконання кредитного договору від 19 жовтня 2007 року № 02/887к на суму 70 000 дол. США, укладеного між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 . Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2013 року задоволено позов ПАТ «Універсал Банк». Стягнено в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 72 391, 64 дол. США, що еквівалентно 578 590,18 грн. Вказував, що в ході примусового виконання виконавчого листа від 03 грудня 2013 року № 344/7326/2013 згідно з постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04 червня 2020 року у ВП № НОМЕР_3 та акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04 червня 2020 року Акціонерному товариству «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») в рахунок погашення заборгованості передано квартиру АДРЕСА_1 , з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1507840626101, номер об`єкта в РПВН 20742657. Вказана квартира придбана ним та ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири від 22 жовтня 2009 року, серії НОМЕР_1 . Про наявність вказаного рішення та виконавчого провадження з його виконання він не знав, довідався про переоформлення квартири на АТ «Універсал Банк» з інформаційної довідки від 27 вересня 2022 року № 310974284. Своєї згоди на укладення договору поруки за зобов`язанням ОСОБА_4 він не давав.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області рішенням від 29 травня 2025 року позов задовольнив.
4. Визнав недійсним та скасував постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04 червня 2020 року постановлену приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром О. В. (реєстраційний номер виконавчого провадження НОМЕР_3).
5. Визнав недійсним та скасував акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04 червня 2020 року у виконавчому проваджені № НОМЕР_3 складений приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром О. В. (реєстраційний номер виконавчого провадження НОМЕР_3).
6. Визнав недійсним та скасував свідоцтво від 26 червня 2020 року, видане приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О. В., зареєстроване в реєстрі за № 615, яким посвідчено, що АТ «Універсал Банк» належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 90 кв. м.
7. Скасував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52861290 від 26 червня 2020 року 14:31:17 приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчака О. В.
8. Зобов`язав внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якими відновити становище, яке існувало до порушення права: поновити за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90 кв. м.
9. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
10. Судове рішення мотивовано тим, що спірна квартира, яка передана стягувачу у рахунок погашення боргу, придбана під час перебування позивача та ОСОБА_2 у шлюбі. При цьому, ОСОБА_2 уклала договір поруки, а тому не прийняла на себе майнову поруку відповідним нерухомим майном. Цей договір укладений не в інтересах сім`ї, а тому ОСОБА_2 відповідає за зобов`язаннями лише особистим майном, або часткою у майні подружжя, яка виділена їй в натурі. Також, відповідач не дотримався положень частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».
11. Івано-Франківський апеляційний суд постановою від 16 вересня 2025 року апеляційну скаргу представника АТ «Універсал Банк» задовольнив. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 травня 2025 року скасував. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.
12. Апеляційний суд зазначив, що позовна вимога про визнання незаконними та скасування постанови та акта державного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, визнання недійсним свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, не призвели б до захисту прав позивача та не відповідають належному способу захисту у цій справі. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.
13. Враховуючи те, що відсутні підстави для визнання недійсним свідоцтва про право власності АТ «Універсал Банк» на спірне нерухоме майно, апеляційний суд вважав, що у задоволенні позовних вимог про скасування рішення про державну реєстрацію речового права власності за АТ «Універсал Банк» також необхідно відмовити.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
14. У жовтні 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Круць В. М., подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року, в якій просить оскаржене судове рішення скасувати, передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
15. Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, визначені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження. 
16. Представник заявника зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 1421/5229/12-ц, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18, від 11 грудня 2023 року у справі № 463/13099/21, від 16 лютого 2022 року у справі № 752/15527/19, у постанові Верховного Суду України від 14 червня 2017 року у справі № 6-1804цс16.
17. При вирішенні питання апеляційним судом у цій справі щодо забезпечення позову суддя Бойчук І. В. в судовому засіданні заявив про самовідвід, оскільки в АТ «Універсал Банк» працював юристом його близький родич. Однак, при розгляді цієї справи по суті в апеляційному суді, суддя Бойчук І. В. не заявляв самовідводу та суд розглянув справу, тому в силу вимог пункту 1 частини першої статті 411 ЦПК України постанова апеляційного суду підлягає обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд.
18. У розумінні положень статті 65 СК України спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловіку і дружині в рівних частках з моменту її придбання, а відчуження спірного нерухомого майна, частка якого належить позивачу, без його участі у виконавчому провадженні, в рахунок стягнення заборгованості з ОСОБА_2 порушує право позивача, як співвласника цього майна, на вільне володіння, користування і розпорядження ним, що є неприпустимим.
Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
19. У листопаді 2025 року від АТ «Універсал Банк» до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
20. Зазначає, що перед початком судового засідання суд апеляційної інстанції оголосив склад суду і роз`яснив права заявити відвід складу суду, проте представник позивача не заявляв про відвід судді Бойчука І. В., що свідчить про суперечливу поведінку позивача, оскільки він брав участь у розгляді справи 11 листопада 2022 року. Крім того, жодних підстав для самовідводу у судді Бойчука І. В. не існувало, оскільки відповідно до витягу з наказу від 11 січня 2024 року № 151-к ОСОБА_5 звільнений з 15 січня 2024 року з АТ «Універсал Банк».
21. Враховуючи факт того, що торги з реалізації спірної квартири не визнано недійсними, тому у позивача відсутні підстави для визнання недійсними та скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу по виконавчому провадженні № НОМЕР_3, а також зазначених акта і свідоцтва.
22. Крім того, будь-яких оскаржень дій приватного виконавця в межах зазначеного виконавчого провадження не має і не було. Всі дії приватного виконавця вчинено в межах Закону України «Про виконавче провадження».
23. Разом з тим, позивач обрав неналежний спосіб захисту, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
24. Навіть якщо позивач довів би, що спірне майно придбано за спільні кошти, то зазначене не є перешкодою для звернення стягнення на частку у квартирі належній ОСОБА_2 .
Рух справи в суді касаційної інстанції
25. Верховний Суд ухвалою від 27 жовтня 2025 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу із Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.
26. 03 лютого 2026 року цивільна справа № 344/14152/22 надійшла до Верховного Суду.
27. Верховний Суд ухвалою від 02 квітня 2026 року справу призначив до розгляду колегією у складі п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, з`ясовані судами
28.  ОСОБА_1 з 29 серпня 1987 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 06 жовтня 2022 року.
29. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 листопада 2013 року задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнено в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 72 391, 64 дол. США, що еквівалентно 578 590,18 грн. Вказаним рішенням встановлено, що 19 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № 02/887к, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 70 000 дол. США. В забезпечення виконання цього зобов`язання банк та ОСОБА_6 , ОСОБА_2 уклали договори поруки від 19 жовтня 2007 року.
30. Згідно з постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04 червня 2020 року у ВП НОМЕР_3 та акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 04 червня 2020 року АТ «Універсал Банк» в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом від 03 грудня 2013 року № 344/7326/2013 передано нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 90 кв. м, з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1507840626101, номер об`єкта в РПВН 20742657.
31. Право власності за АТ «Універсал Банк» на зазначену квартиру зареєстровано на підставі свідоцтва № 615, виданого 26 червня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчак О. В.
32. Також встановлено, що спірна квартира придбана позивачем та ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири від 22 жовтня 2009 року серії ВМК № 596381 та договором іпотеки від 22 жовтня 2009 року.
Позиція Верховного Суду 
33. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
34. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
35. Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
36. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
37. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
38. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
39. Статтею 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
40. Тобто, для скасування вищезазначених протоколу та акта необхідно встановити їх незаконність, а зокрема незаконність дій державного виконавця, пов`язаних із прийняттям таких актів, які порушують права позивача.
41. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».
42. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
43. За змістом частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
44. Відповідно до частин першої, другої, шостої, восьмої, дев`ятої статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна. У разі нереалізації майна на третіх електронних торгах виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. У разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно.
45. В разі залишення стягувачем за собою нереалізованого майна оформлення та підписання договору купівлі-продажу майна як окремого документа законодавством не передбачено. Натомість такий договір укладається шляхом звернення виконавця до стягувача з пропозицією вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна з одночасним припиненням права вимоги стягувача до боржника в межах вартості нереалізованого майна (оферта) та виявлення стягувачем волі залишити за собою це майно (акцепт). Виконання договору з боку покупця (стягувача) полягає у внесенні на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різниці між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на користь стягувача, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. На підтвердження виконання договору з боку покупця виконавець виносить постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу. Подальші дії покупця (стягувача) та виконавця спрямовані на передання нерухомого майна у володіння покупця. З цією метою виконавець складає акт та видає або надсилає його покупцю, покупець отримує свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо вони не відбулися (стаття 72 Закону України «Про нотаріат»), звертається до державного реєстратора з метою державної реєстрації права власності за покупцем.
46. Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
47. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
48. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22).
49. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17).
50. Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року у справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
51. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19).
52. При цьому, як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Такий висновок сформульований, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16 (провадження № 12-158гс18).
53. Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19).
54. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 463/13099/21 зазначено, що вимоги про оспорення акта та постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу є спором про право цивільне, пов`язані, зокрема, з належністю майна особі, незалежно від того, хто оспорює такі акти та постанови (боржник чи інша заінтересована особа).
55. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
56. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
57. У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
58. Апеляційний суд дійшов висновку, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, що стало підставою для відмови у задоволенні позову.
59. Проте, суд апеляційної інстанції належним чином не врахував те, що вимоги про оспорення постанови та акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу є спором про право цивільне, пов`язані, зокрема, з належністю майна особі. До таких правовідносин мають застосовуватись загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред`явлення позову, із залученням до участі у справі стягувача та приватного виконавця. При цьому такі вимоги є ефективним способом захисту прав заявника.
60. За таких обставин апеляційний суд зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними та скасування постанови і акта приватного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, оскільки не встановив обставин, які мають значення для вирішення справи, та фактично не розглянув спір по суті.
61. Отже, судове рішення у відповідній частині слід скасувати, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
62. Суд касаційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, з огляду на положення статті 400 ЦПК України.
Разом з тим, позивач просив визнати недійсним та скасувати свідоцтво від 26 червня 2020 року, видане приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчаком О. В., зареєстроване в реєстрі за № 615, яким посвідчено, що АТ «Універсал Банк» належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52861290 від 26 червня 2020 року 14:31:17 приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Юрчака О. В.; внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якими відновити становище, яке існувало до порушення права: поновити за ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру.
63. Проте, позовні вимоги про визнання недійсним та скасування свідоцтва, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є неналежними, оскільки їх задоволення не призведе до відновлення прав позивача на об`єкт нерухомого майна, які він вважає порушеними. Ці вимоги не є ефективним способом захисту, адже навіть у разі задоволення потребуватимуть додаткових заходів судового втручання.
64. За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив правильний висновок про відмову у задоволенні в частині вказаних вимог.
65. Посилання в касаційній скарзі на те, що в силу вимог пункту 1 частини першої статті 411 ЦПК України постанова апеляційного суду підлягає обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд є необґрунтованими.
66. Статтею 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
67. Відповідно до частини третьої статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
68. Термін «повноважний склад суду» слід сприймати як наявність повноважень суддів щодо здійснення ними своїх професійних обов`язків: компетентність у розумінні наявності повноважень на розгляд справ у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах територіальної юрисдикції, визначеної ЦПК України, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
69. Неповноважним потрібно вважати склад суду у таких випадках: справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, строк повноважень якого закінчився; справу розглянуто і вирішено особою, яка не є суддею цього суду; справу передано на розгляд судді з порушенням встановленого порядку розподілу судових справ або з порушенням принципу незмінності складу суду; справу розглянуто і вирішено суддею або за участі судді, який брав участь у її вирішенні; справу, яку належить розглядати колегіально, розглянуто і вирішено суддею одноособово.
70. Склад суду, який розглядає справу, є повноважним лише в тому випадку, коли його створення відповідає вимогам закону, а також коли відсутні обставини, що унеможливлюють участь судді у справі. Відповідний правовий висновок, виклав Верховний Суд у постановах: від 28 грудня 2022 року у справі № 183/4809/19, від 11 жовтня 2023 року у справі № 306/844/20, від 06 березня 2024 року у справі № 686/9073/22.
71. Верховний Суд висновує про відсутність підстав для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Бойчука І. В. при розгляді цієї справи по суті, згідно зі статтею 36 ЦПК України, з огляду на оціночний характер таких тверджень заявника та відсутність доказів фактичної упередженості судді. При цьому слід зазначити, що позивач та його представник не заявляли клопотання відвід судді Бойчука І. В. в суді апеляційної інстанції під час розгляду цієї справи по суті спору.
Висновок за результатами розгляду касаційної скарги
72. Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
73. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
74. Згідно з пунктом 1 частини третьої та частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
75. Враховуючи, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права в частині вирішення питання щодо позовних вимог провизнання недійсними та скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, акта про передачу майна, судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині постанова апеляційного суду підлягає залишенню без змін.
Щодо судових витрат 
76. Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
77. Враховуючи, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд не здійснює розподіл судових витрат.
Керуючись статтями 406, 409, 410, 411, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Круця Володимира Мироновича, задовольнити частково.
Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра Олега Вікторовича, треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Юрчак Олег Володимирович, ОСОБА_2 , про визнання недійсними та скасування постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, акта про передачу майна скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк», приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра Олега Вікторовича, треті особи: приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Юрчак Олег Володимирович, ОСОБА_2 , про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, скасування державної реєстрації залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач І. В. Литвиненко
Судді: А. І. Грушицький 
А. А. Калараш
С. Ю. Мартєв
Є. В. Петров