МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2026 р. 	№ 400/13548/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	
до відповідача	Міністерства культури України, вул. Франка Івана, 19, м. Київ, 01054, 	
треті особи	1. Миколаївська обласна військова адміністрація, вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54005,  2. Прибузька сільська рада, вул. Акмечетська, 50, с. Прибужжя, Вознесенський район, Миколаївська область, 56445,  3. Південноукраїнська міська рада, вул. Європейська, 48,м. Південноукраїнськ, Вознесенський район, Миколаївська область, 55002,  4. Арбузинська селищна рада, пл. Центральна, 18, смт. Арбузинка, Первомайський район, Миколаївська область, 55301, 	
про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства культури України (далі також – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Міністерства культури України, яка полягає у нездійсненні передбачених законом повноважень щодо забезпечення визначення, встановлення та правового оформлення меж і режимів використання земель історико-культурного призначення під об`єктом культурної спадщини національного значення «Історичний ландшафт центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького», занесеним до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (охоронний № 140001-Н), а саме – у незамовленні та незабезпеченні розроблення і затвердження:
науково-проєктної документації з визначення меж території пам`ятки та режимів використання земель, з урахуванням Карти-схеми розташування пам`ятки, що міститься у Паспорті пам`ятки;
проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж земель історико- культурного призначення та відповідних обмежень у використанні земель;
технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючого об`єкта культурної спадщини;
- зобов`язати Міністерство культури України:
замовити та забезпечити розроблення і затвердження науково-проєктної документації з урахуванням Карти-схеми розташування пам`ятки, що міститься у Паспорті пам`ятки з визначення: меж території пам`ятки культурної спадщини національного значення «Історичний ландшафт центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького»; режимів використання земель історико-культурного призначення;
- замовити та забезпечити розроблення проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж земель історико-культурного призначення та обмежень у їх використанні, як невід`ємної складової науково-проєктної документації з урахуванням Карти-схеми розташування пам`ятки, що міститься у Паспорті пам`ятки;
- замовити та забезпечити розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючого об`єкта культурної спадщини національного значення з урахуванням Карти-схеми розташування пам`ятки, що міститься у Паспорті пам`ятки;
подати до Державного земельного кадастру заяву та необхідні матеріали для внесення відомостей: про межі режимоутворюючого об`єкта культурної спадщини; про обмеження у використанні земель історико-культурного призначення;
- забезпечити внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та обмеження у використанні земель історико-культурного призначення, встановлені науково-проєктною та землеустроювальною документацією.
Ухвалою від 30.12.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 11.04.2006 року Міністром культури і туризму України І.Д. Ліховий підписано наказ № 173/0/16-06 про внесення «Історичного ландшафту центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького» до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією – пам`ятка місцевого значення, за типологією – визначне місце, за видовою приналежністю – археологічний, історичний, ландшафтний об`єкт.
Цим же наказом Державній службі охорони культурної спадщини доручено підготувати проект постанови Кабінету Міністрів України про внесення «Історичного ландшафту центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького» до Державного реєстру нерухомих пам`яток України за категорією – пам`ятка національного значення.
20.04.2006 року облікову картку об`єкту культурної спадщини «Історичний ландшафт центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького», зареєстровану в архіві НДІ пам`яткоохоронних досліджень МКТ під № ОК/119, разом із супровідним листом Міністра культури і туризму за №72/22/15-06, було надіслано до Миколаївської облдержадміністрації.
У супровідному листі Миколаївську облдержадміністрацію офіційно поінформовано про взяття під державну охорону об`єкта культурної спадщини «Історичного ландшафту центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького», у зв`язку з внесенням його до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про підготовку документів для офіційного визнання Кабінетом Міністрів України національного значення цієї пам`ятки. Цим же супровідним листом Миколаївську облдержадміністрацію зобов`язали «замовити розроблення проекту з визначення меж пам`ятки, її зон охорони, режиму використання територій». Про результати цих робіт Миколаївська облдержадміністрація має доповісти Міністерству .
Територія «Історичного ландшафту центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького» як пам`ятка, внесена до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, згідно зі ст. 22 та п.З ст-24 Закону України «Про охорону культурної спадщини», підлягає беззастережному збереженню і не може бути знищена, змінена, або пошкоджена без спеціального дозволу центральних у сфері охорони культурної спадщини органів виконавчої влади. А згідно зі ст.30 того ж Закону, Миколаївська облдержадміністрація, зокрема й підлеглий їй РЛП «Гранітно-Степове Побужжя», Южноукраїнська міська рада, Доманівська та Арбузинська районні ради та держадміністрації зобов`язані «заборонити будь-яку діяльність юридичних або фізичних осіб, що створює загрозу пам`ятці або порушує законодавство, державні стандарти, норми і правила у сфері охорони культурної спадщини».
Першочерговим заходом у напрямку збереження пам`ятки зараз, на думку позивача, має стати вчасне повернення заповнення Олександрівського водосховища до доповеневого рівня – 8,0-10,0 м.
03.09.2009 року Постановою КМУ № 928 «Про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України», Історичний ландшафт центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького, датований VII тисячоліття – VI тисячоліття до нашої ери, V тисячоліття – IV тисячоліття до нашої ери, III тисячоліття – II тисячоліття до нашої ери, ХII– ХIII століття, ХVI–VIII століття, місцезнаходження: Миколаївська область, с. Богданівка Доманівського району, смт Костянтинівка Арбузинського району та м. Южноукраїнськ, вид пам`ятки: пам`ятка ландшафту, історії, археології, охоронний номер: 140001-Н, занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єкти культурної спадщини національного значення.
Відповідно до Паспорта пам`ятки «Історичного ландшафту центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького» він розташований в Миколаївська області. Ділянка каньйону річки Південний Буг з геологічними утворами русла і обох берегів:
прирічковими ділянками плакорів, скелями, долинами, балками, прирічковими терасами, островами, порогами, – а також археологічними та історичними об`єктами культурної спадщини в районі с.Богданівка Доманівського району, смт.Костянтинівка Арбузинського району та м.Южноукраїнськ – від поромної переправи між смт.Костянтинівка та с.Богданівка до колишнього гирла річки Сухий Ташлик (лівий берег) та балки Лідина (Зінцева – правий берег).
Перелік складових пам`ятки «Історичний ландшафт центру Буго- Ґардівської паланки Війська Запорозького» за паспортом пам`ятки «Історичний ландшафт центру Буго-Ґардівської паланки Війська Запорозького» (М. Біляшівський, М. Товкайло, В. Ленченко, Р. Осадчий, 2006 р., з доповненнями М. Товкайла 2017 р.):
1. Село XVIII ст. Не виключено, що це залишки козацького поселення Ґардового – саме таку назву мало с. Богданівка до 1801 р. Місцезнаходження: на Північно-Західному схилі балки, розташованої на Південній околиці с. Богданівки. Правий берег ріки Південний Буг. Площа: понад 2 га, культурний шар потужністю до 0,5 м. 1а) Меморіальний знак на місці масових розстрілів єврейського населення німецько- фашистськими військами 1941 р.
2. Поселення «Богданівка-ГЕС» доби енеоліту. Датування: трипільська культура етапу B2: друга пол. V-поч. IV тис. до н.е., СІ: друга пол. IV тис. до н.е. Місцезнаходження: на Схід від с. Богданівка і Північний Схід від ферми Богданівського радгоспу напроти машинного залу Богданівської ГЕС, правий берег річки Південний Буг. Площа: 1 га, культурний шар потужністю до 1 м.
3. Поселення «Нестеренкова балка» доби енеоліту. Датування: трипільська культура етапу В2: друга пол. V-поч. IV тис. до н.е., СІ: друга пол. IV тис. до н.е. Місцезнаходження: 200 метрів на Північ від безіменної балки, в якій розташоване поселення Ґард-4, близько 1,5 км на Схід від с. Богданівка на краю високого правого берега Південного Бугу. Площа: 1 га, культурний шар потужністю до 1 м.
4. Поселення Ґард-4 доби неоліту, енеоліту, бронзи та пізнього середньовіччя. Датування: буго-дністровська культура к. VI-поч. V тис. до н.е., трипільська культура етапу В2: друга пол. V-поч. IV тис. до н.е., СІ: друга пол. V-поч. IV тис. до н.е. та середньостогівська культура ІV-сер. III тис. до н.е., доба бронзи (пізній етап) IV-сер. III тис. до н.е., та ХVІІ-ХVШ ст. Місцезнаходження: в урочищі Ґард за 2 км на Південний Схід від с. Богданівка і у приводороздільній частині на краю високого правого берега Південного Бугу (45- 55 м над рівнем води). Площа: близько 1,5 га, культурний шар потужністю до 1 м. Сучасний стан: частково досліджено археологічними розкопками, потребує подальшого дослідження.
5. Поселення Ґард-3 доби неоліту, енеоліту, бронзи, раннього середньовіччя та XVII-XVIII ст. Датування: буго-дністровська культура кін. VI-поч. V тис. до н.е., трипільська культура етапу СІ друга пол. V-поч. IV тис. до н.е., і трипільська культура томашівсько-сушківського типу перша пол. ІІІ-перша пол. IV тис. до н.е. Виявлені також окремі матеріали доби бронзи ХХ-ХV ст. до н.е., давньоруського часу ХІІ-ХІІІ ст., та ХVІІ-ХVШ ст. Місцезнаходження: в урочищі Ґард за 2,3 км на Південний Схід від с. Богданівка і у приводороздільній частині на краю високого правого берега Південного Бугу (45-55 м над рівнем води). Обмежене зі Сходу долиною ріки та глибокою Сокуровою балкою зі струмком з Північного Заходу. Площа: близько 2,5 га, культурний шар потужністю до 1 м. Сучасний стан: частково досліджено археологічними розкопками, потребує подальшого дослідження.
6. Поселення Ґард-2 доби енеоліту. Датування: трипільська культура етапу В2: друга пол. V-поч. IV тис. до н.е., СІ: друга пол. V-поч. IV тис. до н.е. Місцезнаходження: в урочищі Ґард за 2,5 км на Південний Схід від с. Богданівка, на уступі правого берега р. Південний Буг над поселенням Ґард. Площа: близько 1 га, культурний шар потужністю до 0,1 м.
7. Поселення Ґард доби неоліту, енеоліту, пізньої бронзи, античності та пізнього середньовіччя; некрополь доби енеоліту, бронзи та раннього заліза. Датування: буго- дністровська культура VI-поч. V тис. до н.е., трипільська культура етапу В2: друга пол. V-поч. IV тис. до н.е., СІ: друга пол. V-поч. IV тис. до н.е., середньостогівська культура: друга-третя чверть IV тис. до н.е., доба бронзи ХХ-ХV ст. до н.е., та ХVІІ- ХVШ ст. н.е. Місцезнаходження: в урочищі Ґард за 2,5 км на Південний Схід від с. Богданівка, на уступі правого берега р. Південний Буг (Ґардовий клин), на підступах до Ґарду. Площа: близько 0,2 га, культурний шар потужністю до 1,8 м. Сучасний стан: частково досліджено археологічними розкопками, потребує подальшого дослідження.
8.) Поселення Богданівка-1 (Сокурова балка) доби енеоліту. Датування: трипільська культура етапу СІ: друга пол. V-поч. IV тис. до н.е. Місцезнаходження: на відстані 2,5 км на Південь від с. Богданівка Доманівського району, займає приводороздільну частину мисоподібного виступу, утвореного стрімким правим берегом р. Південний Буг та Південним схилом Сокукрової балки. Площа: близько 1 га.
9. Залишки укріплення ХVII-ХІХ ст. Місцезнаходження: Сокурова (Ґардова) балка на відстані 2,5 км на Південь від с. Богданівка Доманівського району. Правий берег р. Південний Буг навпроти Південної частини Клепаного (Ґардового) острова. Площа: близько 0,5 га.
10. Поселення XVIII ст. Місцезнаходження: Малий Острів, Південно-Східна частина. Площа: близько 0,5 га. Культурний шар 0,2 – 0,4 м.
11. 7 печер (гротів) ХVІІ-ХІХ ст. Місцезнаходження: Великий острів, Північно- Західна частина. Площа: близько 0,5 га. Сучасний стан: культурний шар 0,33-0,55 м, частково досліджено археологічними розкопками, потребує подальшого дослідження.
12. Поселення доби неоліту-енеоліту. Датування: кін. VІ-ІII тис. до н.е. Місцезнаходження: у середній частині Великого острову, у середній частині острова. Площа: близько 0,21 га. Сучасний стан: частково досліджено археологічними розкопками, потребує подальшого дослідження. 12-а) Фундамент споруди XIX ст. Місцезнаходження: підвищена частина острова Великий. Площа: близько 40 кв. м.
13. Залишки землянок з печами XVIII ст. Місцезнаходження: Великий острів, Південно-Східна частина. Площа: близько 0,5 га. 13а) Нижня забора порогу Ґардовий у правій і лівій протоках біля острову Клепаний (Ґардовий) та прилеглі частини заплави. Місця встановлення запорожцями (ХVІІ-ХVІІІ ст.) та мешканцями навколишніх пунктів (ХІХ-ХХ ст.) ґардів – споруд для промислового лову риби.
14. Поселення ХVІІ-ХVІП ст. Місцезнаходження: острів Клепаний (Ґардовий), Південна частина острова. Площа: близько 0,5 га. Сучасний стан: частково досліджено археологічними розкопками, потребує подальшого дослідження.
14-а. Місце розташування Покровської церкви.
14-б. Контур острова Ґардовий (Клепаний) до початку будівництва Південноукраїнського енергетичного комплексу.
15. Поселення «Балка Золотарка» доби бронзи. Датування: сабатинівська культура ХІV-ХII ст. до н.е. Місцезнаходження: Східна околиця вул. Набережна смт. Констянтинівка Арбузинського району. Північний схил балки Золотарка. Площа: близько 1 га, культурний шар потужністю до 0,5 м.
16. Поселення Пугач-2 доби мезоліту, неоліту, енеоліту та пізньої бронзи. Датування: буго-дністровська культура VI-поч. V тис. до н.е., трипільська культура етапу А: перша половина IV тис. до н.е., В2: друга пол. V-поч. IV тис. до н.е., СІ: друга пол. IV тис. до н.е., середньостогівська культура другої-третьої чверті IV тис. до н.е., а також ХХ-ХV ст. до н.е. Місцезнаходження: за 1 км на Південь від м. Южноукраїнськ на терасоподібному уступі частково розмитого річкою делювіального шлейфу схилу лівого берега р. Південний Буг на Північ від поселення Пугач-1. Площа: близько 1 га, культурний шар потужністю до 3,6 м.
17. Поселення Пугач-1 доби неоліту, енеоліту та XVII-XVIII ст. Датування: буго- дністровська культура VI-поч. V тис. до н.е., трипільська культура етапу А: перша пол. IV тис. до н.е., В2: IV-сер. III тис. до н.е., СІ: друга пол. V-поч. IV тис. до н.е., середньостогівська культура другої-третьої чверті IV тис. до н.е., та XVII-XVIII ст. Місцезнаходження: за 1 км на Південь від м. Южноукраїнськ на терасоподібному уступі частково розмитого річкою делювіального шлейфу схилу лівого берега р. Південний Буг. Площа: близько 1 га, культурний шар потужністю до 2,3 м.
18. Поселення XVIII ст. Місцезнаходження: на Південному схилі Клепаної балки на відстані 1,5 км на Південь від поселення Пугач-2, на лівому березі Південного Бугу навпроти Південної частини Клепаного острова. Площа: близько 0,5 га.
19. Поселення «Клепана балка» доби неоліту, енеоліту та XVIII ст. Датування: буго-дністровська культура VI-поч. V тис. до н.е., пізньотрипільська культура IV-сер. III тис. до н.е., та XVIII ст. Місцезнаходження: 1 км на Південь від м. Южноукраїнськ на високому (55-60 м) лівому березі Південного Бугу на схилі Клепаної балки. Площа: близько 0,5 га.
20. Базар ХVШ-ХІХ ст. Місцезнаходження: на Схід від Паланкової балки, на краю плато високого лівого берега р. Південний Буг. Площа: близько 1 га.
21. Паланкова балка - військовий табір та козацький некрополь XVI-XVIII ст. Частково досліджені археологічними розкопками.
22. Поселення «Зінцева (Лидина) балка» доби неоліту, енеоліту, бронзи; хутір XVIII-XIX ст. Частково досліджене археологічними розкопками, потребує подальшого дослідження. [без номеру] Скелі Пугач, Брама, Сова – частини історичного ландшафту, пов`язані з запорізькими легендами та переказами. [без номеру] Поріг Ґардовий та безіменні пороги біля селища Костянтинівка Арбузинського району на Костянтинівській ділянці пам`ятки - останні елементи історичних ландшафтів України, які підтримують у рельєфі країни пам`ять про Запорозьку Січ.
Відповідно до розділу 11 «Відомості про сучасний стан об`єкта» та розділу 13. «Територія об`єкта» Паспорта пам`ятки «Історичного ландшафту центру Буго- Гардівської паланки Війська Запорозького» він розташований в Миколаївська область. Ділянка каньйону річки Південний Буг з геологічними утворами русла і обох берегів: прирічковими ділянками плакорів, скелями, долинами, балками, прирічковими терасами, островами, порогами, - а також археологічними та історичними об`єктами культурної спадщини в районі с.Богданівка Доманівського району (нині Вознесенського району), смт.Костянтинівка Арбузинського району (після адміністративно- територіальної реформи, яка відбулася в Україні у 2020 році, селище Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області увійшло до складу Первомайського району). та м.Южноукраїнськ (нині м.Південноукраїнськ Вознесенського району)– від поромної переправи між смт.Костянтинівка та с.Богданівка до колишнього гирла річки Сухий Ташлик (лівий берег) та балки Лідина (Зінцева – правий берег) та має площу близько 1305,5 га.
Позивач зазначає , що Законодавство України у сфері охорони культурної спадщини та землеустрою передбачає комплексний, поетапний механізм охорони об`єктів культурної спадщини, який не може бути зведений до вчинення однієї окремої дії.
Проєктна (науково-проєктна) документація щодо визначення меж території пам`ятки та її зон охорони є необхідною для формування самого об`єкта охорони як цілісної території та подальшого формування відповідної земельної ділянки.
Проект землеустрою є невід`ємною складовою науково-проектної документації якою встановлюються обмеження у використанні земель;
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючого об`єкта культурної спадщини є обов`язковою для реалізації та забезпечення охоронного режиму пам`ятки, оскільки саме вона встановлює режим використання земель, обмеження у їх використанні та забезпечує правову охорону об`єкта у земельно-кадастровій площині.
Таким чином, зазначені види документації мають різне функціональне призначення, але перебувають у нерозривному взаємозв`язку та в сукупності утворюють єдиний комплекс заходів, спрямованих на забезпечення належної охорони пам`ятки культурної спадщини національного значення.
Позивач вважає , що невчинення відповідачем будь якого з вказаних заходів унеможливлює ефективну охорону об`єкта культурної спадщини та свідчить про протиправну триваючу бездіяльність, що порушує публічний інтерес.
Вважаючи бездіяльність Міністерства культури України яка полягає у нездійсненні передбачених законом повноважень щодо забезпечення визначення, встановлення та правового оформлення меж і режимів використання земель історико-культурного призначення під об`єктом культурної спадщини національного значення «Історичний ландшафт центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького», занесеним до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Відповідач надав відзив, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти відзиву відповідав вказав, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж території пам`ятки розробляється і діє до затвердження науково-проектної (науково-дослідної) документації з визначення меж та режимів використання території пам`ятки. Межа, що затверджується технічною документацією із землеустрою, відповідає контуру пам`ятки, визначеному в обліковій документації, або встановлюється відповідно до ч. 3 ст. 14-1 Закону № 1805-ІІІ.
При цьому, відповідно до п. 5.14 Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 року № 158, після занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру і набуття ним статусу пам`ятки, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, на території якої розташована пам`ятка, власник пам`ятки чи уповноважені ним органи (особи) забезпечують розроблення технічної документації із землеустрою щодо визначення меж території пам`ятки, що є складовою облікової документації на пам`ятку і вноситься після її затвердження до складу облікової справи.
Міністерство не входить до визначеного законом кола замовників науково- проектної документації з визначення меж і режимів використання території пам`ятки, проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів (у її складі) та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж території пам`ятки.
Мінкульт наділений повноваженнями на затвердження зазначеної документації, однак в силу приписів Закону № 1805-ІІІ та Порядку № 158 не може бути замовником та/або розробником такої документації.
Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:
Відповідного до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 38 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевих референдумах, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Частиною 5 ст. 125 Конституції України передбачено, що з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.
Частина 1 ст. 2 КАС України встановлює, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Пунктом 8 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.
Отже, підставою для звернення до суду із позовом є порушення прав, свобод та інтересів позивача рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. У свою чергу, законодавством визначено вичерпний перелік форм захисту прав позивача.
У Рішенні від 14.12.2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
Щодо «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Таким чином, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас належний захист прав та інтересів особи можливий лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин. Суд звертає увагу на те, що порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Судом встановлено, що «Історичний ландшафт центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького» в с. Богданівка Доманівського району, смт Костянтинівка Арбузинського району та м. Южноукраїнськ Миколаївської області є пам`яткою ландшафту, історії, археології, постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2009 року № 928 занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України як пам`ятка ландшафту, історії, археології національного значення (охоронний №140001-Н).
Територія пам`ятки перебуває у державній власності та знаходиться у користуванні територіальних громад смт. Констянтинівки Арбузинського району, с. Богданівки Доманівського району та м. Южноукраїнська Миколаївської області, ДП «Національна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та регіонального ландшафтного парку «Гранітно-степове Побужжя».
Повноваження Міністерства визначені Положенням про Міністерство культури України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2019 року № 885 (далі – Положення № 885), відповідно до якого Міністерство культури України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінкульт є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури, державної мовної політики та інформаційної безпеки, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, кінематографії. Мінкульт є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері медіа, інформаційній та видавничій сфері.
Відповідно до пп. 94-12 п. 4 Положення № 885 Міністерство у межах повноважень, передбачених законом, затверджує:
науково-проектну (науково-дослідну) документацію з визначення режиму використання пам`ятки національного значення, меж і режимів використання її території та зон охорони, історико-культурного заповідника державного значення, історико-культурної заповідної території, їх зон охорони, охоронюваних археологічних територій, історичних ареалів населених місць;
технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючих об`єктів культурної спадщини (у разі встановлення такою документацією меж території пам`ятки національного значення, історико- культурного заповідника державного значення, історико-культурної заповідної території, їх зон охорони, історичних ареалів населених місць).
Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулюються Законом України від 08.06.2000 року № 1805-ІІІ «Про охорону культурної спадщини» (далі та раніше за текстом – Закон № 1805-ІІІ).
Охорона об`єктів культурної спадщини визнається одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.
Згідно з п. 12 та 12-1 ч. 2 ст. 5 Закону № 1805-ІІІ до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить: затвердження науково-проектної (науково-дослідної) документації з визначення режиму використання пам`ятки національного значення, меж і режимів використання її території та зон охорони, історико-культурного заповідника державного значення, історико-культурної заповідної території, їхніх зон охорони, охоронюваних археологічних територій, історичних ареалів населених місць; затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючих об`єктів культурної спадщини (у разі встановлення такою документацією меж території пам`ятки національного значення, історико- культурного заповідника державного значення, історико-культурної заповідної території, їхніх зон охорони, історичних ареалів населених місць).
Стосовно розробки науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання території пам`ятки, а також проекту землеустрою суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону № 1805-ІІІ межі та режими використання території пам`ятки визначаються науково-проектною документацією, що складається за результатами проведених досліджень.
Рішення про затвердження науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання території пам`ятки приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, – щодо територій пам`яток національного значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 33-4 Закону № 1805-ІІІ склад та зміст науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини встановлюються Кабінетом Міністрів України. Науково-проектна документація у сфері охорони культурної спадщини містить просторові дані, метадані та інші елементи, що складають його проектні рішення, і розробляється у формі електронного документа, формат якого встановлюється Кабінетом Міністрів України при визначенні складу та змісту науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини. Науково-проектну документацію у сфері охорони культурної спадщини підписує кваліфікованим електронним підписом відповідальна посадова особа розробника документації. У разі якщо у процесі розроблення науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини проект зазнав змін, такі зміни також засвідчуються кваліфікованими електронними підписами відповідальних осіб, які його розробили. Проект землеустрою, що розроблявся у складі науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини, підписує сертифікований інженер-землевпорядник, який відповідає за якість робіт із землеустрою.
Згідно з ч. 3 ст. 33-4 Закону № 1805-ІІІ невід`ємною складовою науково-проектної документації, якою встановлюються обмеження у використанні земель, є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів. За відсутності зазначеного проекту землеустрою науково-проектна документація, що встановлює обмеження у використанні земель, не може бути затверджена.
При цьому, ч. 4 ст. 33-4 Закону № 1805-ІІІ визначено, що замовником науково-проектної документації у сфері охорони культурної спадщини є виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, на території якої розташована пам`ятка, власник пам`ятки чи уповноважені ним особи – щодо науково-проектної документації з визначення режиму використання пам`ятки (частини пам`ятки), меж і режимів використання території пам`ятки, зон охорони пам`ятки.
Стосовно розробки технічної документації із землеустрою .
Відповідно до ч. 3 ст. 14-1 Закону № 1805-ІІІ до затвердження науково-проектної (науково-дослідної) документації з визначення меж та режимів використання території пам`ятки відповідно до частини першої цієї статті межа території пам`ятки встановлюється:
- для пам`яток археології: для поселень: у межах населених пунктів – 100 метрів навколо орієнтовного географічного центру (центроїда) знахідки фрагмента ділянки археологічного культурного шару, визначеного в обліковій документації; за межами населених пунктів – 300 метрів навколо орієнтовного географічного центру (центроїда) знахідки фрагмента ділянки археологічного культурного шару;
- визначеного в обліковій документації; для городищ: у межах населених пунктів – 100 метрів навколо залишків оборонних споруд (вал, рів), визначених в обліковій документації; за межами населених пунктів – 300 метрів навколо залишків оборонних споруд (вал, рів), визначених в обліковій документації;
- для пам`яток садово-паркового мистецтва, історії, монументального мистецтва, ландшафтних, містобудування – територією, зайнятою пам`яткою. Контур пам`ятки або орієнтовні координати географічного центру (центроїда) знахідки фрагмента ділянки археологічного культурного шару фіксуються в обліковій документації, складовою якої є технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж території пам`ятки, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, – щодо пам`яток національного значення.
Таким чином, із наведених законодавчих норм убачається, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж території пам`ятки розробляється і діє до затвердження науково-проектної (науково-дослідної) документації з визначення меж та режимів використання території пам`ятки. Межа, що затверджується технічною документацією із землеустрою, відповідає контуру пам`ятки, визначеному в обліковій документації, або встановлюється відповідно до ч. 3 ст. 14-1 Закону № 1805-ІІІ.
При цьому, відповідно до п. 5.14 Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 року № 158 (далі – Порядок № 158), після занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру і набуття ним статусу пам`ятки, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, на території якої розташована пам`ятка, власник пам`ятки чи уповноважені ним органи (особи) забезпечують розроблення технічної документації із землеустрою щодо визначення меж території пам`ятки, що є складовою облікової документації на пам`ятку і вноситься після її затвердження до складу облікової справи.
Стосовно внесення даних до Державного земельного кадастру.
Відповідно до ч. 4 ст. 14-1 Закону № 1805-ІІІ відомості про межі і режими використання території пам`ятки підлягають внесенню до Державного земельного кадастру, містобудівного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель (у тому числі у сфері забудови).
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючих об`єктів культурної спадщини (щодо встановлення меж території пам`ятки, що є складовою облікової документації) затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, – щодо пам`яток національного значення.
Протягом трьох робочих днів з дня затвердження технічної документації орган, що її затвердив, має забезпечити подання заяви про внесення встановлених документацією обмежень у використанні земель до Державного земельного кадастру.
Частиною 3 ст. 33-4 Закону № 1805-ІІІ визначено, що невід`ємною складовою науково-проектної документації, якою встановлюються обмеження у використанні земель, є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів. За відсутності зазначеного проекту землеустрою науково-проектна документація, що встановлює обмеження у використанні земель, не може бути затверджена. Протягом 10 робочих днів з дня затвердження науково-проектної документації орган, що її затвердив, має забезпечити подання заяви про внесення встановлених науково-проектною документацією обмежень у використанні земель до Державного земельного кадастру.
Вимоги цього абзацу поширюються на облікову документацію. Таким чином, виходячи із наведеного нормативного регулювання Міністерство не входить до визначеного законом кола замовників науково- проектної документації з визначення меж і режимів використання території пам`ятки, проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів (у її складі) та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж території пам`ятки.
Як уже зазначалось відповідач наділений повноваженнями на затвердження зазначеної документації, однак в силу приписів Закону № 1805-ІІІ та Порядку № 158 не може бути замовником та/або розробником такої документації.
Як зазначає відповідач, науково-проектна документація з визначення меж і режимів використання пам`ятки національного значення «Історичний ландшафт центру Буго- Гардівської паланки Війська Запорозького» або технічна документація із землеустрою на розгляд і затвердження Мінкульту не надходила.
Суд зазначає, що вимоги одночасної розробки науково-проектної документації (з проектом землеустрою) та технічної документації із землеустрою суперечать ч. 3 ст. 14-1 Закону № 1805-ІІІ, відповідно до якої межа території пам`ятки фіксується обліковою документацією (складовою якої є технічна документація із землеустрою) до розробки науково-проектної документації з визначення меж і режимів використання пам`ятки.
Внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та обмеження у використанні земель історико-культурного призначення, встановлені науково-проектною документацією та технічною документацією із землеустрою здійснюється виключно після затвердження зазначеної документації.
З огляду на таке, вимога про зобов`язання внести до Державного земельного кадастру відомості про межі та обмеження у використанні земель є передчасною.
Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.04.2018 року (справа № П/9901/137/18 (800/426/17), протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Тобто, бездіяльність суб`єкта владних повноважень є такою, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо певні дії повинні, але не вчиняються суб`єктом владних повноважень на реалізацію покладеної на нього компетенції.
Водночас відповідно до змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ст. 2 КАС України критеріям, не втручається в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Суд, обираючи спосіб захисту прав у сфері публічно-правових відносин, не може у своєму рішенні використовувати повноваження суб`єкта владних повноважень, оскільки адміністративний суд у виборі способу захисту прав у сфері публічно-правових відносин обмежується конституційними засадами.
За встановлених у цій справі обставин чинне законодавство не визначає безальтернативного обов`язку відповідача щодо замовлення та забезпечення розроблення проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж земель історико-культурного призначення та обмежень у їх використанні, як невід`ємної складової науково-проєктної документації з урахуванням Карти-схеми розташування пам`ятки, що міститься у Паспорті пам`ятки. Замовлення та забезпечення розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючого об`єкта культурної спадщини національного значення з урахуванням Карти-схеми розташування пам`ятки, що міститься у Паспорті пам`ятки. Подати до Державного земельного кадастру заяву та необхідні матеріали для внесення відомостей: про межі режимоутворюючого об`єкта культурної спадщини; про обмеження у використанні земель історико-культурного призначення. Забезпечення внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та обмеження у використанні земель історико- культурного призначення, встановлені науково-проєктною та землеустроювальною документацією.
Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
У відповідності до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладених обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 2, 19, 77, 139, 194, 241 – 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства культури України (вул. Франка Івана, 19, м. Київ, 01054, код ЄДРПОУ 43220275), за участю третіх осіб – Миколаївської обласної військової адміністрації (вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54005, код ЄДРПОУ 00022579), Прибузької сільської ради (вул. Акмечетська, 50, с. Прибужжя, Вознесенський район, Миколаївська область, 56445, код ЄДРПОУ 04375041), Південноукраїнської міської ради (вул. Європейська, 48,м. Південноукраїнськ, Вознесенський район, Миколаївська область, 55002, код ЄДРПОУ 33850880), Арбузинської селищної ради (пл. Центральна, 18, смт. Арбузинка, Первомайський район, Миколаївська область, 55301, код ЄДРПОУ 04376653) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 19.05.2026 року.

Суддя О.В. Малих