УХВАЛА
18 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 2034/2-1460/11
провадження № 61-7802ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Плугатирьов Віталій Вікторович, на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Торянік Ірини Анатоліївни, заінтересована особа - Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувачі: публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту»,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МУ МЮ Торянік І. А., заінтересована особа - Салтівський ВДВС у м. Харкові Східного МУ МЮ, стягувачі: ПАТ АБ «Укргазбанк», ТОВ «ФК «Маніту».
Скарга мотивована тим, що 12 березня 2024 року державним виконавцем Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МУ МЮ Торянік І. А. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Харківського районного суду Харківської області № 2-1460/2011, який видано 07 травня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 18/08-11 від 19 вересня 2008 року у сумі 38 416,91 доларів США та 26 532,87 грн.
ОСОБА_1 зазначав, що вказана постанова є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-1460/2011, виданого 07 травня 2012 року, закінчився у 2016 році, а стягувач не звертався до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.
З листа Салтівського ВДВС у місті Харкові Східного МУ МЮ № 233063 
від 08 жовтня 2025 року вбачається, що виконавчий лист виконувався в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4, яке було завершено 19 серпня 2015 року, повторно стягувач пред`явив виконавчий документ до виконання лише 07 жовтня 2018 року. Отже, виконавець, приймаючи виконавчий документ до виконання, не перевірив, чи не було пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання в порушення вимог статей 4 та 12 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець мав повернути виконавчий документ без виконання стягувачу.
Просив визнати протиправними дії державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МУ МЮ Торянік І. А. щодо прийняття до виконання виконавчого листа Харківського районного суду Харківської області № 2-1460/2011, який видано 07 травня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь 
ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції AБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 18/08-11 від 19 вересня 2008 року 
у сумі 38 416,91 доларів США та 26 532,87 грн, а також щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 12 березня 2024 року; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МУ МЮ Торянік І. А. від 12 березня 2024 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2025 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
10 червня 2026 року  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Плугатирьов В. В., через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким його скаргу задовольнити або направити справу для продовження розгляду до суду першої чи апеляційної інстанції, у разі неможливості ухвалення судового рішення по суті скарги. Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанції проігнорували той факт, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем закінчився. Заявник стверджує, що у 2018 році не відбулось переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки у 2018 році відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1460/2011, виданого Харківським районним судом Харківської області 07 травня 2012 року, мало місце поза межами строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Вважає, що й послідуюче відкриття виконавчого провадження оскаржуваною постановою державного виконавця від 12 березня 2024 року здійснено на підставі виконавчого документу, строк пред`явлення якого до виконання закінчився. 
Касаційну скаргу подано з пропуском строку на касаційне оскарженнясудових рішень.
Заявником порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що він вже звертався до суду з касаційною скаргою у цій справі, однак ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2026 року касаційну скаргу було повернуто. Заявником повторно подано касаційну скаргу у найкоротший строк після повернення первинно поданої касаційної скарги. 
Врахувавши наведенізаявником обставини, взявши до уваги, що він вперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року в межах строку на касаційне оскарження судових рішень, однак ухвалою суду від 03 червня 2026 року касаційну скаргу було повернуто, у зв`язку з ненаданням документа, що посвідчує повноваження представника, та вже 10 червня 2026 року він повторно подав касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними. Клопотання  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Плугатирьов В. В., підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження - поновленню на підставі частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Судовий контроль, метою якого є забезпечення своєчасного захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, на стадії виконавчого провадження, окрім розв`язання судом низки процесуальних питань, охоплює також і контроль, під час якого оцінюють законність дій виконавця та ухвалених ним рішень, тобто він спрямований на недопущення зловживань з боку державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Статтею 447-1 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Згідно зі статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону).
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року (в редакції, чинній на момент видачі виконавчого листа) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
У пункті 1 частини другої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року визначено, що строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.
За змістом частини першої та другої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 рокустроки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.
Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року свідчить, що він застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом від 02 червня 2016 року.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 рокувиконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно з частиною четвертою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 рокустроки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» 
від 02 червня 2016 року передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 рокуповернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
У цій справі судами попередніх інстанцій встановлено, що 07 травня 2012 року Харківським районним судом Харківської області видано виконавчий лист 
№ 2-1460/2011 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 18/08-11 від 19 вересня 2008 року у сумі 38 416,91 доларів США та 26 532,87 грн.
З відміток на виконавчому листі встановлено, що він був повернутий стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення 07 серпня 2014 року, 18 листопада 2014 року, 19 серпня 2015 року та 30 січня 2024 року.
12 березня 2024 року державним виконавцем Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МУ МЮ Торянік І. А. на підставі заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» від 19 лютого 2024 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа Харківського районного суду Харківської області № 2-1460/2011, який видано 07 травня 2012 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь 
ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Харківської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором № 18/08-11 від 19 вересня 2008 року у сумі 38 416,91 доларів США та 26 532,87 грн.
З повідомлення Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МУ МЮ № 233063 
від 08 жовтня 2025 року вбачається, що на примусовому виконанні перебував виконавчий лист № 2-1460/2011, виданий 07 травня 2012 року Харківським районним судом Харківської області, який повернутий стягувачу в зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, зокрема:
виконавче провадження № НОМЕР_2 - 27 липня 2012 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження, 07 серпня 2014 року повернуто виконавчий документ;
виконавче провадження № НОМЕР_3 - 19 серпня 2014 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження, 18 листопада 2014 року повернуто виконавчий документ;
виконавче провадження № НОМЕР_4 - 16 січня 2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження, 19 серпня 2015 року повернуто виконавчий документ;
виконавче провадження № НОМЕР_5 - 01 жовтня 2018 року подано на виконання, 07 жовтня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 30 січня 2024 року винесено постанову про повернення виконавчого документа;
виконавче провадження № НОМЕР_1 - 12 березня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Отже судами попередніх інстанцій встановлено, що виконавчий лист № 2-1460/2011, виданий 07 травня 2012 року Харківським районним судом Харківської області, неодноразово пред`являвся до виконання та повертався стягувачу без виконання, зокрема виконавчий лист пред`являвся до виконання 01 жовтня 2018 року і був повернутий 30 січня 2024 року, водночас 11 березня 2024 року пред`явлений банком до примусового виконання знову.
За вказаних обставин суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив з того, що державний виконавець Салтівського ВДВС у м. Харкові Східного МУ МЮ Торянік І. А. 12 березня 2024 року відкрила виконавче провадження на підставі повторно пред`явленого виконавчого документа до виконання, поданого у межах строку, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», а тому діяла у спосіб та порядку, встановлених законом. 
Висновки судів попередніх інстанцій узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними, зокрема у постановах від 28 червня 2023 року у справі № 759/15500/13-ц та 01 березня 2023 року у справі № 501/1094/20.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не виявлено порушення судами попередніх інстанцій наведених вище норм ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження». Правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій вказаних вище норм права не викликає розумних сумнівів.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Плугатирьов В. В., на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2025 року (не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи) та постанову Харківського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року є необґрунтованою.
Керуючись частиною другою статті 390, частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Плугатирьов Віталій Вікторович, про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2025 року та постанови Харківського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Плугатирьов Віталій Вікторович, на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 09 грудня 2025 року та постанову Харківського апеляційного суду від 22 квітня 2026 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Торянік Ірини Анатоліївни, заінтересована особа - Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувачі: публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту».
Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович