Справа № 522/7147/25-Е
Провадження № 2/202/538/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ

04 травня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді Недобитюк Н.В.
за участю секретаря судового засідання Іващенко І.В.,
за відсутності позивача, представника позивача, відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

В С Т А Н О В И В:
До Індустріального районного суду м. Дніпра за підсудністю надійшла позовна заява, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, код ЄДРПОУ 21647131, завдану шкоду в розмірі 43043 грн 42 коп, а також судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Недобитюк Н.В., ухвалою якої відкрите загальне позовне провадження. 
Сторони належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи. 
Позивач не заперечує проти розгляду справи без участі свого представника, а також не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач не скористався своїм правом подати відзив, у судові засідання не з`являвся, про причини неявки не повідомляв.
Відтак, справа розглянута заочно, на підставі доказів, наявних у матеріалах справи.
З доданих до матеріалів справи доказів вбачається, що 08.07.2024 трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «KIA Soul», державний номерний знак « НОМЕР_1 » порушив правила дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «Ford Fiesta», державний номерний знак « НОМЕР_2 ».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.
Згідно Постанови Приморського районного суду м. Одеси № 522/12116/24 від 29.07.2024, відповідача було визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. 
Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961-IV з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована.
Відповідно до п. 39.1. ст. 39 зазначеного Закону Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до підп. а) п. 41.1. ст. 41 МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
З огляду на вказані вище норми потерпіла особа повідомила позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому усі необхідні документи, надання яких передбачається ст. 35 зазначеного вище Закону. Зокрема потерпіла особа подала Заяву про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач визначив розмір заподіяної шкоди та здійснив регламентну виплату потерпілій особі.
Позивач зазначив, що Відповідно до Висновку № 105232 вартість відновлювального ремонту «Ford Fiesta», державний номерний знак « НОМЕР_2 » становить 40983 грн 42 коп.
Як зазначив позивач, витрати на збір документів складають: 2060 грн 00 коп. Відтак, загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 43043 грн 42 коп.
Втім, у додатках до позовної заяви відсутній Висновок № 105232, отже суд позбавлений можливості установити виникнення обов`язку у відповідача щодо сплати зазначеної суми на користь позивача. Водночас, з доданих до позовної заяви документів не можливо встановити з чого складається сума 2060 грн 00 коп. Тобто у матеріалах справи відсутній обґрунтований розрахунок зазначеної суми.
Разом з тим у матеріалах справи наявна копія платіжної інструкції від 16.10.2024 № 940816 на суму 2060 грн 00 коп, згідно якої призначення платежу: «оплата послуг аваркома (експерта) по справі № 105232».
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з частиною 1 ст. 76, частиною 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Ураховуючи відсутність доказів на обгрунтування ціни позову – 43043грн 42 коп у задоволенні позову належить відмовити.
З приводу судового збору слід зазначити наступне.
Згідно копії Платіжної інструкції № 8639 від 28.03.2025 позивачем сплачено судовий збір у сумі 3028 грн 00 коп. Оскільки позовна заява подана через систему «Електронний суд» позивач мав право на застосування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, втім не скористався цим правом.
Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судовий збір слід залишити за позивачем. Водночас, позивач має право на повернення судового збору в розмірі переплаченої суми.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 04 травня 2026 року.

Суддя        Н.  В.  Недобитюк