Справа № 946/1880/26 
Провадження № 2/946/2953/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Пащенко Т.П.,
за участю секретаря судового засідання Топтигіної О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Ізмаїл в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.10.1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського районного управління юстиції, актовий запис №25, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з 2023 року сторони припинили проживання однією сім`єю. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивачки відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З відповідачем спільного господарства не ведуть. Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Питання щодо розподілу спільного майна подружжя буде вирішуватися окремо. Позивачка вважає, що на теперішній час поновлення шлюбу є неможливим. 
Позивачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки – адвокат Арнаут А.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між ним та позивачкою залишилися невирішені питання щодо розподілу спільного сумісного майна. Пояснив, що з 01.03.2022 року вони з дружиною разом не проживають, не спілкуються, вони не сварились, але позивачка його уникає. Двадцять п`ять років тому вони придбали будинок, який є їх спільною власністю. Строк на примирення вважає, що не потрібен.
Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Частиною ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Частиною 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах , що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.
Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України).
В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 29.10.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (повторно) серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського районного управління юстиції 27.09.1999 року, актовий запис № 25 (а.с.4).
Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.
Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
З позову та пояснень відповідача судом встановлено, що тривалий час сторони не проживають разом та не ведуть спільне господарство.
За ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки.
Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих хто одружується.
За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз – сім`ю – шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене. Крім того, також не можливо насильно одного з подружжя без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.
Суд не приймає до уваги заперечення відповідача проти позовних вимог, оскільки вони не обґрунтовані та не доведені, посилання відповідача на небажання розірвати шлюб, оскільки залишилися невирішені питання з позивачкою щодо розподілу спільного сумісного майна суперечить принципу добровільності шлюбу та не мають істотного значення.
Враховуючи вищезазначене, а також оскільки сторони однією сім`єю не проживають, позивачка поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не має, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд вважає за можливе шлюб розірвати.
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 83, 95, 141, 142, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 274-279, 280-283, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.24, 56, 109, 110, 112, 113 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 29 жовтня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського районного управління юстиції 27 вересня 1999 року, актовий запис №25 від 29 жовтня 1995 року – розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_3 ».
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: 	Т.П.Пащенко