Справа № 686/37352/25
Провадження № 2/682/731/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2026 року 
Славутський міськрайонний суд 
Хмельницької області у складі: 
головуючої судді       Мотонок Т. Я., 
за участю секретаря судових засідань    Мелашенко О.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/37352/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування поданого позову вказано, що 29.04.2016 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200 000 грн. Процентна ставка 40% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов?язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. 
АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід?ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».
Тобто відповідач погодилась на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.
Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачці та вона погодилася з ним, підписуючи угоду. 
Взяті на себе зобов?язання за кредитним договором Банк виконав своєчасно і повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. 
Станом на 23.02.2021 за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 26949,74 грн.
22.02.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу, на підставі якого право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «ФОРТ». 
В подальшому 23.02.2021 між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, за умовами якого права вимоги за кредитним договором із відповідачем перейшло до ТОВ «ФК «ЛІТ ФІНАНС».
Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 23.02.2021 обліковується заборгованість в розмірі 26949,74 грн.
За таких обставин представник позивача звернувся до суду та просив: стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 26949, 74 грн, 3028 грн судового збору, а також 9200 грн витрат на професійну правову допомогу.
Ухвалою суду від 10.03.2026 у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 06.04.2026.
06.04.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача Підодвірного Т.І., в якому останній просив суд відмовити в задоволенні позову. Так, згідно відзиву, представник відповідача зазначає, що звернення до банку з проханням не може свідчити про укладення кредитного договору та не може свідчити про той факт, що Банк погодився на укладення кредитного договору та встановив кредитний ліміт. Також позивач вказує, що саме у паспорті споживчого кредиту зазначається інформація щодо розміру відсоткової ставки, однак в той же час позивачем не направлено до суду паспорту споживчого кредиту, на який останній посилається. На думку представника відповідача, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою (з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`язковим реквізитом електронного документа. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Також представник відповідача зауважує, що позивачем, разом із позовною заявою направлено до суду роздруківку невідомого походження, під назвою «виписка по рахунку», однак зазначений документ не містить жодного підпису особи яка її створила, що викликає об`єктивні сумніви щодо її достовірності. Вказана виписка Відповідачем не визнається. Крім того, кредитний договір та паспорт споживчого кредиту взагалі не містять будь-якого опису послуг із розрахунково-касового обслуговування, за які встановлена комісія, а умови щодо сплати комісії за обслуговування кредиту не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є нікчемною.
15.04.2026 від представника ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, згідно якої зазначено, що надані позивачем виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідача у відповідності до вимог законодавства. Крім того, на переконання сторони позивача, усі умови договору були погоджені при його підписанні, а незгода Відповідача із такою умовою кредитного договору, як комісія за розрахунково-касове обслуговування, є помилковим та таким, що суперечить вимогам статті 3 Закону України «Про споживче кредитування». Також представник позивача зауважує, що позивачем разом із позовною заявою надано оферту Відповідача про отримання кредиту в якій вказано всі істотні умови договору банківського кредиту. На підтвердження прийняття даної оферти Відповідача (умов отримання кредиту, які запропоновані саме Відповідачем) АТ «Альфа Банк» було вчинено конклюдентні дії, а саме видано (перераховано) кредит, що підтверджується випискою по рахунку, яка надана разом із позовною заявою. Більше того, в наданій Позивачем разом із позовною заявою Оферті Відповідача чітко зазначено, що Відповідач підтверджує власноручним підписом, що йому на його оферту АТ «Альфа Банк» надано акцепту (безпосередньо і саму акцепту Банку також додано до позовної заяви). Отже, укладення кредитного договору між Позивачем та Відповідачем відбувалось саме шляхом прийняття оферти (пропозиції) Відповідача АТ «Альфа Банк» (прийняття оферти Відповідача АТ «Альфа Банк» і є укладеним кредитним договором, оскільки всі суттєві умови кредитного договору чітко вказані в оферті (пропозиції) Відповідача на отримання кредиту). Така форма договору жодним чином не суперечить жодним нормам законодавства.
08.05.2026 в призначений час учасники справи до суду не з`явились.
Представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС. 
Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явились. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приймаючи до уваги думку позивача та заяву відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулась до АТ «АЛЬФА-БАНК», у зв`язку із чим підписала оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 29.04.2016 (а.с. 7).
Зі змісту оферти слідує, що ОСОБА_1 , добровільно та прагнучи настання наслідків, запропонувала банку укласти угоду про обслуговування кредитної лінії та відкриття відновлювальної кредитної лінії на відповідних умовах, які, згідно Акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії від 29.04.2016 (продукт «Максимум») були прийняті ПАТ «Альфа-БАНК».
Так, згідно погоджених сторонами умов, відповідачу відкрито рахунок № НОМЕР_1 та випущено платіжну картку.
Клієнту (відповідачу) шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії встановлено кредитний ліміт у розмірі 200000 грн. 
Процентна ставка за користування кредитними коштами відновлювальної кредитної лінії складає 40 % річних. Розмір обов`язкового платежу – 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. 
Оферта на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії та Акцепт пропозиції на укладення Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії складають єдиний документ Угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії. 
Підпис позичальника на Договорі свідчить про отримання нею всієї інформації про умови кредитування та про те, що акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 5).
Також відповідачем ОСОБА_1 було підписано довідку про умови кредитування з використанням картки «Максимум» (а.с. 8).
З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається факт користування кредитними коштами, в тому числі зарахування на рахунок та списання коштів в рахунок погашення заборгованості (а.с. 24-39).
Згідно розрахунку, станом на 23.02.2021 загальна заборгованість ОСОБА_1 складає 26949,74 грн (а.с. 40).
22.02.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу № 1, на підставі якого право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «ФК «ФОРТ» (а.с. 9-14, 22). 
В подальшому 23.02.2021 між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01-23-02/21, за умовами якого права вимоги за кредитним договором із відповідачем перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (а.с. 15-21, 23).
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, судом враховується наступне.
Зі змісту ч. 1 ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За правилами ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).
Положеннями ст. 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, серед яких передбачено передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
За змістом зазначених норм права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яку було підписано відповідачем власноручно. Умови оферти та акцепту не містять умов про підписання договору в електронній формі. В анкеті-заяві відповідач надала згоду на використання електронного підпису, який є аналогом її власноручного підпису, однак на оферті, акцепті та в самій анкеті-заяві наявний власноручний підпис відповідача. 
За таких обставин суд приходить до висновку про укладеність договору між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, право вимоги за яким відступлено до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС».
Щодо заперечень сторони відповідача про неналежність наданої банком виписки по рахунку ОСОБА_1 як доказу, суд звертає увагу на таке.
Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Верховний Суд підкреслив, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Такого змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, яка передбачає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, надана банком виписка за рахунком позичальника підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також підтверджує рух коштів по рахунку. 
Щодо заперечень сторони відповідача про комісію на розрахунково-касове обслуговування суд вважає за необхідне зазначити, що стягнення комісії не включено до загального розрахунку заборгованості за договором, а відтак суд не вбачає підстав для вирішення зазначеного питання. 
Отже, за результатами судового розгляду встановлено, що відповідач порушила умови договору та своєчасно не виконала зобов`язання, в результаті чого має заборгованість перед кредитором в сумі 26949,74 грн.
Станом на день подачі позовної заяви відповідач продовжує ухилятись від належного виконання зобов`язань за кредитним договором, чим порушує законні права позивача як нового кредитора у зобов`язанні. 
За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Окрім того, відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони.
Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.
На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.
Стороною позивача до матеріалів справи додано Договір про надання правничої допомоги № 03-07/24 від 03.07.2024, укладений ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» із адвокатом Литвиненко О.І., акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 15.07.2024, платіжну інструкцію від 01.10.2024 про оплату послуг адвоката (а.с. 41-44).
Згідно вказаних документів, вартість наданих адвокатом послуг становить 9200 грн.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що з урахуванням поведінки сторін при розгляді справи, складності судової справи, оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи та ціною позову, обсяг послуг, які були надані адвокатом з урахуванням предмету позову, відповідність їх за критерієм реальності, а також беручи до уваги відсутність судових засідань по даній справі, розгляд справи в порядку спрощеного провадження, за відсутності заяви про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає за доцільне стягнути із відповідача 9200 грн витрат на правову допомогу.
Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 3028 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 13, 81, 130, 141, 263-265, 274, 352-355 ЦПК України, суд
ух в а л и в :
Позов – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 26949,74 грн (двадцять шість тисяч дев`ятсот сорок дев`ять гривень сімдесят чотири копійки). 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» 3028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень) судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» витрати на професійну правову допомогу у розмірі 9200 грн (дев`ять тисяч двісті гривень).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (ІКЮО: 40340222, адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, 2)
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 )

Суддя         Мотонок Т. Я.