Справа № 753/22965/25
Провадження 2/681/537/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року           м. Полонне     
Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Іллюка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Полонне цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
У вересні 2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 2527141 від 15.06.2021 року (далі - Договір).
В обґрунтування вимог зазначило, що 15.06.2021 між первісним кредитором ТОВ «Маніфою» та відповідачем ОСОБА_1 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», укладено Договір. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кошти у розмірі 7500,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності.
13.10.2021 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 13/10-2021 та підписано відповідний Реєстр боржників, згідно з яким право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». 
Надалі, 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги, за яким новим кредитором стало ТОВ «Коллект Центр».
Позивач вказує, що відповідач належним чином не виконував умов Договору, внаслідок чого утворилася загальна заборгованість, яка становить 29907,75 грн, а саме за основною сумою кредиту - 7500,00 грн; за відсотками – 22407,75 грн.
Оскільки відповідач у добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.
Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження, позовна заява з додатками та пам`ятка про права та обов`язки надсилалась судом 20.04.2026 за його зареєстрованим місцем проживання. Поштовий конверт повернувся на адресу суду 18.05.2026 з відміткою про неможливість вручення, при цьому відправлення, надіслане за зареєстрованим місцем проживання відповідача згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається врученим. 
У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
15.09.2025 позовна заява надійшла до Дарницького районного суду м. Києва.
Ухвалою суду від 03.11.2025 справу скеровано за підсудністю до Шепетівського міськрайонного суду, яка надійшла до цього суду 24.02.2026 (а.с. 18 – 19, 23). 
Надалі, ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 26.02.2026 справу за підсудністю скеровано до Полонського районного суду, яка надійшла 23.03.2026 (а.с. 28-29). 
Ухвалою суду від 13.04.2026 у справі відкрито спрощене позовне провадження і постановлено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. 33).
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Так, 15.06.2021 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Договір укладений через особистий кабінет позичальника на вебсайті кредитодавця, що підтверджується електронними доказами (довідками про ідентифікацію).
Згідно з п. 2.1. Договору позики за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник бере на себе обов’язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов’язані з виконанням цього договору.
Відповідно до п. 2.2. Договору позики, позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні.
Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов’язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов’язків найманого працівника; сума позики: 7500 грн.
Згідно з п. 2.4.2. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1,59200 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.
Відповідно до п 2.4.3. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000 % від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики.
Згідно з п. 2.4.4. Договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000 % від суми позики за кожен день користування позикою.
Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою.
Згідно з п. 2.6. Договору позики позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на вебсайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору
Пунктами 3.1. та 3.2. Договору позики визначені проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику.
Відповідно до п. 3.1.1. Договору позики, проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування Позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно.
Щодо відповідальності за прострочення: пунктом 3.1.3 Договору передбачено, що у період прострочення проценти нараховуються за базовою процентною ставкою (1,99% на день). Водночас пунктом 2.5 Договору встановлено сплату процентів на прострочену позику у фіксованому розмірі 1,01% на день.
Згідно з п. 3.6. Договору позики у випадку укладення додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена Додатком № 1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п. 2.4.3); графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою.
Відповідно до п. 3.7. Договору позики зобов’язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця.
Згідно з п. 3.10. Договору позики, керуючись ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики. Правилами, розміщеними на сайті товариства, зокрема передбачено, що договір позики з фізичною особою укладається в інформаційно-телекомунікаційні системі товариства дистанційно, в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням Договору відповідач також підтвердив, що він вивчив та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, у т.ч. і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною договору; вивчив та повністю погоджується з умовами цього договору позики (п.п. 8.3.5 та 8.3.6 договору позики).
Окрім того, відповідно до умов Розділу 1 Договору («Визначення термінів»), сторони погодили та чітко розмежували два самостійні часові поняття: «строк позики» - згідно з п. 2.3.4 Договору становить 7 календарних днів (до 22 червня 2021 року) та «строк дії Договору» - період, що спливає через три місяці після спливу строку позики (тобто до 22 вересня 2021 року). 
Додатком № 1 до Договору є «Графік нарахувань за позикою», згідно з яким плановий розмір процентів за належне користування позикою протягом 7-денного строку складав 835,80 грн.
Щодо переходу права грошової вимоги за Договором позики № 2527141 судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено таку хронологію правовідносин. 13.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 13/10-2021.
На виконання умов цього правочину сторонами складено та підписано відповідні супровідні документи. Згідно з Витягом з Реєстру боржників до вказаного Договору факторингу, Фактору (за порядковим номером 1955) передано право вимоги до боржника ОСОБА_1 . Загальна сума заборгованості на дату відступлення була зафіксована у розмірі 19757,25 грн, з яких: 7500,00 грн - заборгованість по основній сумі кредиту, 12257,25 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.
Фактична передача даних підтверджується Актом приймання-передавання Реєстру Боржників (загальною кількістю 2011 осіб) та Актом приймання-передавання Реєстру Боржників в електронному вигляді від 13.10.2021. Крім того, належне виконання ТОВ «Вердикт Капітал» своїх фінансових зобов`язань щодо оплати придбаного портфеля підтверджується платіжним дорученням № 292550010 від 13.10.2021 на суму 598211,98 грн.
Надалі, 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги.
На підтвердження виконання цього договору та індивідуалізації відступленого права вимоги позивач надав Додаток № 2 (Акт прийому-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді) та Додаток № 4 (Акт прийому-передачі Реєстру Боржників на паперових носіях) від 10.01.2023, згідно з якими було відступлено права вимоги за 207307 боржниками. Деталізація відступленого права зафіксована у Додатковій угоді № 10 від 04.02.2025 до базового Договору. Відповідно до Витягу з додатку № 1 до цієї Додаткової угоди, під порядковим номером 2863 підтверджено перехід права вимоги саме до боржника ОСОБА_1 із зазначенням повної структури заборгованості.
Проведення взаєморозрахунків за відступлені права вимоги між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» підтверджується Актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 на суму 15214406,31 грн.
Таким чином, сукупність та взаємний зв`язок наведених письмових доказів беззаперечно свідчить, що зміна кредитора у зобов`язанні відбулася з дотриманням вимог статей 512, 1077 ЦК України, а ТОВ «Коллект Центр» у встановленому законом порядку набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 2527141 у повному обсязі.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що загальна заявлена до стягнення сума боргу становить 29907,75 грн. Ця заборгованість складається з наступних частин: 7500,00 грн - неповернута основна сума кредиту (тіло позики);12257,25 грн - відсотки, нараховані первісним кредитором ТОВ «Маніфою» до моменту відступлення права вимоги (станом на 13.10.2021); 10150,50 грн - відсотки, нараховані вже після відступлення права вимоги за період з 13.10.2021 по 23.02.2022.
При цьому суд зазначає, що первісний кредитор ТОВ «Маніфою» свого власного розрахунку заборгованості суду не надав. У матеріалах справи відсутній детальний поденний розрахунок формування суми відсотків у розмірі, у зв`язку з чим у розрахунку не відображено, за якими саме відсотковими ставками та за які конкретні періоди первісний кредитор здійснював ці нарахування до дати відступлення права вимоги.
4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд.
За змістом ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України). 
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умови договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). 
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.
У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язається надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язається повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язається сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України цього Закону, юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.
Також відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом такого договору, згідно зі статтею 1078 ЦК України, може бути право грошової вимоги, що існує на даний час. Сторонами є клієнт та фактор, яким, відповідно до статті 1079 ЦК України, може бути банк або інша фінансова установа, що має право здійснювати факторингові операції.
При цьому, згідно зі статтею 1082 ЦК України, боржник зобов`язується здійснити платіж факторові (новому кредитору) за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Згідно з правовою позицією яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
Відповідно до 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із системного аналізу положень вказаного вище законодавства вбачається, що Договір позики був підписаний відповідачем належним чином, первісний кредитор свої зобов`язання виконав, проте відповідач кошти не повернув, отже, правовідносини щодо стягнення боргу є доведеними.
Оцінюючи розрахунок суми боргу, суд виходить з такого. Вимога про стягнення тіла кредиту в розмірі 7500,00 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Оцінюючи структуру позовних вимог та розрахунок заборгованості за процентами, суд вбачає очевидну правову суперечливість умов договору, складеного кредитором, та виходить з таких міркувань. 
Щодо суперечливості процентних ставок у період прострочення зобов`язання. Як встановлено судом, пункти 3.1.3 та 2.4.4 Договору передбачають нарахування базової ставки у розмірі 1,99% на день під час прострочення, тоді як пункт 2.5 Договору встановлює за цей же самий період проценти на прострочену позику в розмірі 1,01% на день.
У разі одночасного застосування обох вказаних пунктів, загальна щоденна договірна плата для споживача автоматично зростає до 3,00% від суми залишку за кожен день прострочення (1,99% + 1,01%). Проте, за своєю правовою природою, нарахування додаткових 1,01% за п. 2.5 Договору пов`язане виключно з фактом порушення позичальником строків платежу, а отже, має чіткі ознаки цивільно-правової санкції (штрафного нарахування за неналежне виконання грошового зобов`язання).
Синхронне стягнення плати за користування кредитом за підвищеною базовою ставкою (1,99%) та процентів за прострочення боргу (1,01%) призводить до прихованого подвійного обтяження споживача фінансовими санкціями за одне й те саме порушення. Це прямо суперечить засадам добросовісності, розумності та справедливості, закріпленим у ст. 3 ЦК України, та вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
У цивільному праві діє принцип contra proferentem (проти того, хто запропонував), згідно з яким у разі, якщо умови договору сформульовані непрозоро, містять двозначності або внутрішні суперечності, їх тлумачення має здійснюватися на користь тієї сторони, яка не брала участі у розробці тексту договору - тобто на користь споживача (позичальника). Оскільки фінансова установа є професійним учасником ринку і самостійно створювала типову форму договору позики, всі ризики текстової неузгодженості покладаються саме на неї.
З огляду на викладене, з метою захисту прав споживача та відновлення паритету інтересів сторін, суд приходить до висновку, що за період прострочення боржника в межах дії договору підлягає застосуванню виключно одна, нижча відсоткова ставка - 1,01% на день, передбачена спеціальним пунктом 2.5 Договору, а нарахування додаткових 1,99% за базовою ставкою за цей період є безпідставним.
Щодо граничних часових меж нарахування договірних відсотків: Суд наголошує, що право кредитора нарахування передбачених договором щоденних процентів обмежене чіткими часовими рамками чинності зобов`язальних умов.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у ключових постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також узгоджені щоденні проценти на прострочення припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування або строку дії договору. Закінчення строку чинності договору означає припинення дії його регулятивних умов щодо нарахування щоденної плати за кредит.
Як встановлено судом у Розділі 1 цього Договору, сторони обмежили «Строк дії Договору» періодом, який спливає через три місяці після закінчення строку позики. Календарною датою закінчення чинності договору є 22.09.2021.
Посилання позивача на пункт 8.8 Договору, згідно з яким сплив строку дії договору не звільняє сторін від виконання зобов`язань, суд оцінює критично. Вказане положення повністю відповідає вимогам ст. 599 ЦК України (зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином) і підтверджує, що відповідач зобов`язаний повернути суму отриманого тіла позики та відсотки, які правомірно накопичилися під час чинності договору. Тобто закінчення договору не звільняє від обов`язку платити старі борги, але воно позбавляє кредитора права здійснювати нове, подальше щоденне нарахування відсотків за ставками, що містилися у договорі, який вже припинив свою дію.
Після припинення дії договору (22.09.2021) правовідносини сторін повністю переходять із договірної сфери у позадоговірну площину відповідальності за порушення грошового зобов`язання. У такому випадку кредитор отримує право заявляти вимоги про захист свого права на підставі статті 625 ЦК України (стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом).
Як встановлено з наданого позивачем розрахунку заборгованості, суми нарахувань за ст. 625 ЦК України (інфляційні збитки та 3% річних) не проводились, кредитором такі вимоги у позові не заявлялися. 
У зв`язку з цим, суд самостійно здійснює перерахунок заборгованості відповідача за відсотками у межах правомірного періоду: період дії Строку позики (з 16.06.2021 по 22.06.2021 включно - 7 днів): підлягає стягненню сума процентів, що чітко зафіксована сторонами в Графіку нарахувань (Додаток № 1 Договору) при укладенні правочину, яка становить 835,80 грн; період прострочення в межах Строку дії Договору (з 23.06.2021 по 22.09.2021 включно - 92 дні): підлягають нарахуванню відсотки на прострочену позику за ставкою 1,01% на день від суми тіла кредиту (7500,00 грн), що становить 75,75 грн на день. Таким чином остаточний підрахунок за цей період становить 75,75 грн ? 92 дні прострочення = 6969,00 грн.
Таким чином, загальний обґрунтований розмір заборгованості за процентами, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 835,80 грн + 6969,00 грн = 7804,80 грн. У стягненні решти суми відсотків слід відмовити за безпідставністю.
Враховуючи викладене, загальна сума боргу, що підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр», становить 15304,80 грн (7500,00 грн тіла кредиту + 7804,80 грн відсотків).
5. Розподіл судових витрат.
Позивачем заявлено клопотання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено здійснення розподілу судових витрат на підставі поданих сторонами доказів. 
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу Товариством надано договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, укладений з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги № 143 від 01.08.2025 та витяг з Акту № 13 про надання юридичної допомоги від 31.08.2025, відповідно до яких АО «Лігал Ассістанс» надана правнича допомога для Товариства у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2527141 з ОСОБА_1 на суму 13000,00 грн. 
Отже, суд доходить до висновку, що у зв`язку з частковим задоволенням позову на 51,17% від заявлених вимог (15304,80 грн від 29907,75 грн), необхідно стягнути із відповідача на користь позивача 6652,54 грн документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Судовий збір, сплачений позивачем, становить 2422,40 грн, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1239,63 грн (51,17% від 2422,40 грн).
Керуючись наведеним, ст.ст. 13, 81, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273-275, 279-284, 352, 354, 355 ЦПК України суд,
у х в а л и в:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за Договором позики № 2527141 від 15.06.2021 в сумі 15304 (п`ятнадцять тисяч триста чотири) гривні 80 копійок, що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 7500,00 грн та заборгованості за відсотками в сумі 7804,80 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 1239 (одну тисячу двісті тридцять дев`ять) грн 63 коп. витрат по сплаті судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 6652 (шість тисяч шістсот п`ятдесят дві) грн 54 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», код ЄДРПОУ 44276926, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306; 
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 
Повне рішення складено 03.06.2026. 
Суддя            Сергій ІЛЛЮК