ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 р.	Справа № 440/11272/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2026, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 24.03.26 року по справі № 440/11272/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації (далі по тексту – відповідач), у якій просив суд:
- визнати протиправним та скасувати Повідомлення Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації про відмову у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 05.03.2025;
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації призначити та поновити виплату ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2025.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 по справі №440/11272/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації (вул. Покровська, 14, м. Решетилівка, Решетилівський район, Полтавська область, 38400, код ЄДРПОУ 05385890), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Національної соціальної сервісної служби у Полтавській області (вул. Ігоря Дорошенка, 47, м. Полтава, Полтавська область, 36023, код ЄРДПОУ 44356702) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 05.03.2025.
Зобов`язано Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації призначити та поновити виплату ОСОБА_1 допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам з 01.03.2025.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн.
27.01.2026 Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою, у якій просило суд першої інстанції допустити процесуальне правонаступництво у справі та замінити відповідача - Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації на правонаступника – Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (код ЄДРПОУ 13967927, м. Полтава, вул. Гоголя, 34), як територіальний орган Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача (стягувача).
В обґрунтування вимог вказаної заяви стверджував, що оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2025 року № 765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України» та постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 2025 року № 766 «Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких соціальних допомог», з 1 липня 2025 року повноваження щодо призначення та виплати державних соціальних допомог, зокрема допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, передано органам Пенсійного фонду України, Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації втратило повноваження та процесуальну дієздатність щодо виконання судового рішення у частині призначення та виплати допомоги, що зумовлює необхідність процесуального правонаступництва.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 по справі № 440/11272/25 заяву Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації про заміну боржника у справі № 440/11272/25 задоволено.
Замінено у справі № 440/11272/25 боржника Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36014 код ЄДРПОУ 13967927).
Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту – боржник, ГУ ПФУ в Полтавській області), не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу від 23.03.2026 Полтавського окружного адміністративного суду № 440/1127225 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про відсутність підстав для допущення у даній справі процесуального правонаступництва, так як приписи статті 279 КАС України поширюються лише на випадки вибуття сторони із справи у зв`язку зі смертю боржника чи стягувача (або ліквідацією юридичної особи). Разом з цим, відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації є діючою юридичною особою, відомості щодо припинення або перебування в процесі ліквідації — відсутні, а тому відсутні підстави для його заміни на ГУ ПФУ у Полтавській області.
Сторони правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Сторони про дату час та місце проведення судового засідання повідомлені заздалегідь та належним чином шляхом направлення судових повісток.
Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2025 року № 765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України» та постанови Кабінету Міністрів України від 23 червня 2025 року № 766 «Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких соціальних допомог», з 1 липня 2025 року повноваження щодо призначення та виплати державних соціальних допомог, зокрема допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, передано органам Пенсійного фонду України.
У зв`язку з цим, Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації з 01.07.2025 втратило повноваження державного органу, який відповідно до законодавства України виконує функції щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги, та відповідно процесуальну дієздатність щодо виконання судового рішення у частині призначення та виплати допомоги.
А відтак, Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації не може здійснювати права та виконувати обов`язки сторони у справі та відповідати за зобов`язання, які на нього покладені, у тому числі й судовими рішеннями, оскільки такі повноваження передано, у даному випадку, до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, що слугувало підставою для задоволення заяви про заміну боржника.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає таке.
Згідно із частиною другою статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Юрисдикцію, повноваження адміністративних судів та порядок здійснення судочинства в адміністративних справах визначає КАС України, відповідно до частин другої та третьої статті 14 якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист.
У статті 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі – Закон № 1404-VIII) наведено визначення, що виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вважається сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону № 1404-VIII у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
За правилами статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Суд розглядає питання про заміну сторони виконавчого провадження в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням державного виконавця або заінтересованої особи, які звернулися з поданням (заявою), та учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.
Ухвалу суду за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Отже, виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішення законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони.
За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження.
Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством встановлено головну умову, за якої тягар боржника може бути перекладено на іншу особу – це вибуття сторони виконавчого провадження.
Колегія суддів зазначає, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. У такому разі обов`язок щодо відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.
У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.
Тобто, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.
У такому разі також відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин, а його правонаступником є той суб`єкт владних повноважень, якому передані функції, що охоплюють зміст повноважень для вчинення дій, необхідних, зокрема, для відновлення прав стягувача на виконання судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2025 по справі № 380/13832/21.
Колегією суддів встановлено, що 23.06.2025 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 766 «Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог» (далі – Постанова № 766), у пункті 1 якої вирішено погодитися з пропозицією Міністерства соціальної політики, сім`ї та єдності стосовно реалізації протягом двох років експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог (далі - експериментальний проект).
У підпункті 2 пункту 3 Постанови № 766 установлено, що учасниками експериментального проекту є:
як суб`єкти звернення за адміністративною послугою - громадяни України; іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України; установи (заклади), у яких особи перебувають на повному державному утриманні (далі - одержувачі державної допомоги);
як відповідальні за організацію та забезпечення реалізації експериментального проекту - обласні, районні, районні у мм. Києві та Севастополі державні адміністрації (військові адміністрації), виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі утворення) рад (за згодою) через свої структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, Пенсійний фонд України.
Відповідно до підпунктів 1-3 пункту 7 Постанови № 766, Пенсійному фонду України забезпечити:
1) до 1 липня 2025 року:
технічну можливість реалізації положень Порядку реалізації експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог, затвердженого цією постановою;
укладення договорів про виплату і доставку державних допомог з уповноваженими банками, визначеними відповідно до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1231 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 39, ст. 1762; 2020 р., № 6, ст. 278), організацією, визначеною відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2021 р. № 277 “Про додаткові заходи щодо організації виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України” (Офіційний вісник України, 2021 р., № 29, ст. 1624);
2) починаючи з 1 липня 2025 р. призначення та виплату державних допомог;
3) протягом трьох місяців починаючи з 1 липня 2025 р. продовження виплати державних допомог, які до 30 червня 2025 р. здійснювалися структурними підрозділами на підставі електронних списків одержувачів станом на 1 липня 2025 р., за винятком одержувачів, стосовно яких наявна інформація про обставини, що є підставою для припинення або зупинення виплат, або у яких закінчився строк призначення державних допомог згідно із законодавством.
Також, 25.06.2025 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 765 «Деякі питання призначення та виплати державних соціальних допомог, соціальних стипендій органами Пенсійного фонду України» (далі – Постанова № 765), відповідно до підпункту 2 пункту 3 якої, Пенсійний фонд України протягом липня - серпня 2025 р. надсилає з використанням засобів поштового зв`язку в паперовій формі або електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку, або через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, або засобами телефонного зв`язку, або за допомогою інших доступних технічних засобів електронних комунікацій (з використанням мобільних додатків (за наявності) тощо), який забезпечує фіксацію повідомлення чи виклику, одержувачам державних соціальних допомог повідомлення про необхідність звернення до 1 листопада 2025 р. до органів Пенсійного фонду України в установленому порядку та подання заяви та/або інших документів, необхідних для встановлення права/продовження виплати грошових допомог (у паперовій або електронній формі) відповідно до законодавства, що регламентує порядок їх надання.
У разі звернення одержувача грошових допомог до органу Пенсійного фонду України в установленому порядку і прийняття органом Пенсійного фонду України позитивного рішення за результатами розгляду поданих одержувачем заяви та/або інших документів нарахування та виплата державних соціальних допомог поновлюється відповідно до законодавства, що регламентує порядок їх надання, і проводиться органом Пенсійного фонду України з місяця звернення особи.
Підпунктами 1 та 2 пункту 6 Постанови № 765 установлено, що Міністерство соціальної політики, сім`ї та єдності має забезпечити:
до 1 липня 2025 р. - технічну можливість передачі особових справ в електронній формі одержувачів державних соціальних допомог, соціальних стипендій структурними підрозділами/центрами з нарахування органам Пенсійного фонду України;
до 1 липня 2025 р. - формування/збір і передачу Пенсійному фонду України:
відомостей про нарахування державних соціальних допомог з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери;
списків особових справ в електронній формі одержувачів державних соціальних допомог, яким належні кошти нараховувались і виплачувались з лютого 2022 р. по червень 2025 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 р. № 214 “Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану”, на підставі інформації, поданої структурними підрозділами/центрами з нарахування;
інформації (списків) одержувачів державних соціальних допомог, яким належні кошти нараховувались і виплачувались з лютого 2022 р. по червень 2025 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 р. № 215 “Про особливості нарахування та виплати грошових допомог, пільг та житлових субсидій на період дії воєнного стану”.
Постановою № 765 також затверджено Перелік видів державної соціальної допомоги, соціальної стипендії, призначення та виплата яких здійснюються органами Пенсійного фонду України у пункті 1 якого, зокрема, передбачено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам.
За таких обставин, з 01.07.2025 Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації втратило повноваження державного органу, який відповідно до законодавства України виконує функції щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги, оскільки такі повноваження передано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Отже, у справі, що розглядається, заміна боржника зумовлена наслідками прийняття Урядом постанов № 765 та № 766, згідно із якими пенсійний орган компетенційно набув статусу правонаступника у правовідносинах, які раніше законодавчо були закріплені за Управлінням соціального захисту населення Полтавської РДА в частині прав та обов`язків щодо призначення та виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2024 у справі №1.380.2019.003004 та від 30.01.2025 по справі № 380/13832/21.
Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у даній справі з 01.07.2025 відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, що є підставою для заміни боржника Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 по справі № 440/11272/25 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова	
Судді	   	С.П. Жигилій   Я.М. Макаренко