ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/30352/25
Провадження № 22-ц/820/867/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Заворотна А. В.,
з участю позивача і його представника ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2026 року (суддя Карплюк О. І.) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :
У жовтні 2025 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначав, що з 02 липня 2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. З липня 2025 року разом не проживають, спільне господарство не ведуть. За час перебування у шлюбі за спільні кошти набули у власність автомобілі марки «Сitroen С5» 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 ринковою вартістю 225000 грн, яким користується він та марки «Daewoo Matiz» 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_3 . Згоди щодо поділу спільного майна не досягли.
Тому позивач просив здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за ним право власності на автомобіль марки «Сitroen С5» реєстраційний номер НОМЕР_1 та припинити право власності відповідачки на нього. Залишити у власності ОСОБА_3 автомобіль марки «Daewoo Matiz» реєстраційний номер НОМЕР_2 . 
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2026 року в позові відмовлено. 
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2026 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн.
ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Суд першої інстанції 26 грудня 2025 року фактично відклав підготовче засідання у справі на 26 січня 2026 року. Його представник мав намір подати докази на підтвердження вартості майна, рішення суду про розірвання шлюбу. Проте в подальшому з`ясувалося, що підготовче засідання суд закрив 26 грудня 2025 року та призначив справу до розгляду. Суд неправомірно відмовив у задоволенні клопотання про витребування та долучення доказів, ознайомлення з матеріалами справи. Спір фактично не був вирішений. 
У відзиві представник відповідачки ОСОБА_4 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. 
У засіданні апеляційного суду позивач і його представник апеляційну скаргу підтримали. 
Представник відповідачки ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу просить провести розгляд справи у його відсутності.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до пунктів 3 і 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відмову в позові суд мотивував тим, що поділ майна подружжя неможливо провести за відсутності належних доказів перебування сторін у шлюбі, періоду придбання майна та його оцінки. 
З таким висновком суду колегія суддів не погоджується. Суд фактично усунувся від вирішення спору.
Установлено, що сторони з 02 липня 2008 року по 05 листопада 2025 року перебували у зареєстрованому шлюбі і від спільного проживання мають двоє неповнолітніх дітей. Під час спільного проживання за спільні кошти придбали транспортні засоби марки «Daewoo Matiz» 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та марки Сitroen С5» 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Автомобілі зареєстровані на ім`я ОСОБА_3 відповідно 24 вересня 2024 року та 07 серпня 2024 року. 
Середня ринкова вартість автомобіля марки «Daewoo Matiz» 2010 року випуску складає 159729 грн, автомобіля марки «Сitroen С5» 2009 року випуску - 225000 грн, що підтверджується даними з сайту «Auto.Ria». 
Наведені обставини справи підтверджуються матеріалами справи.
В силу статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України.
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина 1 статті 69 СК України).
Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 
На підставі частини 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (частини 2 і 3 статті 372 ЦК України).
За загальним правилом усе майно, яке набуто подружжям за час перебування у шлюбі, є його спільною сумісною власністю.
Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Для визнання спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.
Норми чинного законодавства визначають презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Водночас, указана презумпція може бути спростована, тобто один із подружжя вправі заперечити поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Такий правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17. 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 23 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до пункту 22 цієї постанови поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі.
Отже, автомобілі марки «Daewoo Matiz» та марки Сitroen С5» придбані сторонами у період шлюбу, презумпцію спільності права власності подружжя на майно відповідачка не спростувала, а відтак це майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини у разі його поділу є рівними. 
З огляду на викладене заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для поділу автомобілів. 
На підтвердження вартості транспортних засобів позивач надав інформацію із сайту «Auto.Ria». 
Відповідачка не спростувала зазначену вартість автомобілів. 
За змістом вказаної інформації загальна вартість автомобілів марки «Daewoo Matiz» та марки Сitroen С5» складає 384729 грн грн (225000 грн + 159729 грн). Тому вартість частки кожного з подружжя складає 192364,50 грн.
Враховуючи порядок використання автомобілів, який склався між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне виділити: у власність ОСОБА_2 автомобіль марки «Сitroen С5» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 225000 грн, припинивши право власності ОСОБА_3 на вказаний транспортний засіб; у приватну власність ОСОБА_3 автомобіль марки «Daewoo matiz» ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 159729 грн.
Різницю у вартості частки у спільному сумісному майні подружжя в сумі 32635,50 грн (225000 грн - 192364,50 грн) необхідно стягнути з позивача на користь відповідачки.
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції потрібно скасувати та ухвалити нове судове рішення про поділ автомобілів.
На підставі частин 1 і 13 статті 141 ЦПК України документально підтверджені витрати позивача по оплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно стягнути на його користь з ОСОБА_3 в сумі 4809,13 грн.
У зв`язку із скасуванням основного рішення суду додаткове рішення втрачає чинність, оскільки воно є невід`ємною частиною основного.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 
 
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
 
Здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши: у приватну власність ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) автомобіль марки «Citroen C 5» ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , 2009 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 225000 грн (двісті двадцять п`ять тисяч грн), припинивши право власності ОСОБА_3 на вказаний транспортний засіб;
 
у приватну власність ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) автомобіль марки «Daewoo matiz» ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 159729 грн (сто п`ятдесят дев`ять тисяч сімсот двадцять дев`ять грн).
 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію різниці у вартості часток у сумі 32635,50 грн (тридцять дві тисячі шістсот тридцять п`ять грн 50 коп.). 
 
Стягнути з ОСОБА_3  на користь  ОСОБА_2 судовий збір у сумі 4809,13 грн (чотири тисячі вісімсот дев`ять грн 13 коп.)
 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

 
Повне судове рішення складено 12 травня 2026 року.

 

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта