Справа № 127/13857/26 
Провадження № 3/127/2942/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

"14" травня 2026 р.	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Курбатова І.Л., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, –
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 17.04.2026 року о 11:41 год. в м.Вінниця, вул. Київська, 68, керував транспортним засобом державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування транспортним засобом, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, постанова серії ДПО18 №704094 від 04.06.2025 року, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України. 
ОСОБА_1 в судове засідання призначене на 14.05.2026 року не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином. Крім того, інформація щодо дати, часу та місця розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Вінницького міського суду Вінницької області, що дозволяло ОСОБА_1 самостійно її переглянути.
Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008) наголошує, що "сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження".
Враховуючи, що судом вживались всі можливі заходи щодо дотримання процесуальних гарантій особи та своєчасного повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи, та те, що ОСОБА_1 був обізнаний про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, клопотань про відкладення розгляду справи від ОСОБА_1 не надходило, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 ухиляється від явки до суду, так як останній не з`явився у відоме йому судове засідання та він не бажає скористатись своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП України щодо участі в судовому засіданні.
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Розглянувши матеріали справи та дослідивши додані докази, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП є доведеною та підтверджена сукупністю доказів, що містяться в справі.
Згідно з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 643111 від 17.04.2025 року, ОСОБА_1 17.04.2026 року о 11:41 год. в м.Вінниця, вул. Київська, 68, керував транспортним засобом державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортним засобом, чим повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, постанова серії ДПО18 №704094 від 04.06.2025 року, чим порушив п. 2.1 (а) ПДР України. 
Відповідно до рапорту працівника поліції, 17.04.2026 приблизно о 11 год. 41 хв. за адресою м.Вінниця вул. Гніванське шосе 2 км перебуваючи в складі наряду «Юнкер-10б», під час відпрацювання швидкісного режиму з приладом ТруКам було виявлено ТЗ ДНЗ КА9011PI та зафіксовано перевищення швидкісного режиму даним авто. Було подано сигнал працівником поліції про зупинку на котрий водій не відреагував та поїхав далі. В подальшому було здійснено супроводження даного Т3 де за адресою м. Вінниця вул. Незалежна 34 дане авто зупинилося та до них вийшов громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котрий поводив себе агресивно та стверджував, що не керував даним Т3. На вимогу пред`явити працівникам поліції посвідчення водія або будь-який документ, що посвідчує особу відмовився та почав виражатися нецензурною лайкою в бік працівників поліції.
Як вбачається із довідки «Адмінпрактика», ОСОБА_1 04.06.2025 року притягнуто до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн.
З долученої до матеріалів справи довідки вбачається, що ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував.
Диспозиція ч. 5 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Пунктом 2.1 а Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Враховуючи вище викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП – повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч. 2 – 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
При визначенні виду адміністративного стягнення, яке необхідно застосувати до ОСОБА_1 за вчинення вказаного адміністративного правопорушення суд приймає до уваги вимоги ст. 33 КУпАП, а також враховує, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Крім того, суд враховує положення пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», яким передбачено, що позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати тільки як основне адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 122, ст. 122-2, ч. 3 ст. 123, статтями 124 і 130 КУпАП. Суди не вправі застосовувати його й тоді, коли винна особа вже позбавлена такого права або взагалі його не мала.
Відповідно до довідки, яка долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. Тобто такого права як керування транспортними засобами у ОСОБА_1 не має.
Крім того, суд враховує, що санкція частини 5 статті 126 КУпАП передбачає оплатне вилучення транспортного засобу чи без такого. Разом з тим, матеріали справи не містять документів з яких можливо встановити чи належить транспортний засіб ОСОБА_1 . На підставі вказаного, суд не вбачає підстав для оплатного вилучення транспортного засобу.
Зважаючи на вищевказані обставини, суд дійшов висновку про те, що до ОСОБА_1 необхідно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст. 40-1, 126, 283, 284 КУпАП, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Визнати  ОСОБА_1 винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 40800,00 (сорок тисяч вісімсот) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. При здійснення примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя: