Справа№464/3937/25 
пр.№ 3/464/92/26 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2026 року        м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м. Львова Мичка Б.Р., за участі захисника Шиміна О.П., розглянувши в м. Львові справу про адміністративне правопорушення стосовно:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 

за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

згідно протоколу серії ЕПР1 № 346888 від 31.05.2025 року ОСОБА_1 31.05.2025 о 02 год. 51 хв. на вул. Грунтова, 1а ОСОБА_1 , керував транспортним засобом марки Fiat Ducato д.н.з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення, порушення координації рухів. ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - Шимін О.П. просив закрити провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказав, що ОСОБА_1 31.05.2025 року, дійсно їхав у автомобілі Fiat Ducato д.н.з. НОМЕР_2 , однак як пасажир. У автомобілі були його два товариші. Автомобілем керував один із них, оскільки він попросив товариша ОСОБА_2 сісти за кермо, оскільки його боліла голова. Під час зупинки транспортного засобу він перший вийшов із автомобіля оскільки, являвся його власником.
Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного або наркотичного) або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння (наркотичного чи алкогольного) або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або ж відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду.
На підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, окрім протоколу про адміністративне правопорушення, надано : акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд, рапорти, копію постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, відеоматеріали з нагрудних камер працівників поліції.
Однак, зазначені докази не містять достатніх належних та переконливих доказів, які б очевидно підтверджували винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи, зокрема відеоматеріали, не містять достатніх належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, тому у посадової особи органу національної поліції були відсутні передбачені законом підстави для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 130 за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння. 
Із пояснень свідка ОСОБА_3 даних у судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 31.05.2025 року боліла голова і він попросив його сісти за кермо. Їдучи за кермом автомобіля їх зупинили працівники поліції, першим із автомобіля вийшов ОСОБА_4 , оскільки він є власником такого.
Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_6 та він були пасажирами. Першим із автомобіля вийшов ОСОБА_7 , оскільки він власник такого. ОСОБА_4 хотів вирішити питання із працівниками поліції, вияснити причину зупинки, однак вони склали на нього протокол. Слів свідків працівники поліції про те, що ОСОБА_7 не керував автомобілем слухати не хотіли.
Як вбачається із матеріалів причиною зупинки транспортного засобу було порушення п.8.7.3 е ПДР України, а саме водій проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора. 
На водія ОСОБА_1 складено постанову серії ЕНА №4855133 про вчинення ним адміністративного правовопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08.05.2026 року у справі №465/6696/25, яке долучено до матеріалів справи стороною захисту постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4855133 від 31.05.2025 року скасовано, провадження закрито.
Таким чином не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки, сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом", оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи доказів.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 р., доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. При цьому всі викладені у протоколах про адміністративне правопорушення обставини повинні бути належним чином перевірені та доводитися сукупністю належних і допустимих доказів.
Частиною 2 статті 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами.
Відповідно до ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу в цілому.
Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Дослідивши матеріали справи, суддя прийшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні достатні фактичні дані, які б доводили вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування ним транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, та враховуючи, що фактичні обставини не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо винуватості тлумачаться на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому провадження по справі, на підставі п.1 ст.247 КУпАП, підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.247 п.1, 266, 284, 287 КУпАП,

постановив:

провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Мичка Б.Р.