ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 300/5115/25 пров. № А/857/21572/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Матковської З.М.,
суддів: Гінди О.М., Заверухи О.Б.,
за участю секретаря судового засідання: Рибачука А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року про закриття провадження у справі № 300/5115/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департамент патрульної поліції про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язати вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,
головуючий суддя першої інстанції – Могила А.Б., час ухвалення - не вказано,
місце ухвалення – м. Івано - Франківськ, дата складання повного тексту – 31.03.2026,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції України в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність наряду патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, яка мала місце 19.07.2025, щодо відмови прийняти згідно протоколу прийняття від позивача заяви про кримінальне правопорушення; щодо відмови відібрати письмові пояснення скаржника і порушників; щодо відмови зареєструвати заяву про кримінальне правопорушення від позивача; щодо відмови видати талон реєстрації в системі національної поліції заяви про кримінальне правопорушення від позивача за 19.07.2025;
- визнати протиправними дії, як порушення обов`язків службової дисципліни наряду патрульної поліції за 19.07.2025, що виразилися у відмові поліцейських назвати свої прізвища, ім`я, по батькові на вимогу позивача; відмові показати свої жетони поліцейських та недопустимою реакцію поліцейських у формі реготу «жетони в карманах», «а що показати», як прояв неповаги до поліції і виконання обов`язків;
- визнати недопустимими діями наряду, який зняв зі своєї форми однострою всі ознаки шеврони, наліпки, написи, що вони є поліцією. Визнати таку поведінку поліції, як провокація введення в оману стороннього спостерігача і провокація на дії спротив цій групі, яка пізніше виявилася поліцією;
- визнати законними діями позивача на спротив захисту порушених прав позивача від дій незаконної групи осіб;
- визнати недопустимою поведінку поліцейських і порушенням вимог службової дисципліни у постійному реготі з позивача, «корченні» гримас своїх обличь у зверненнях до позивача протягом однієї години підряд, кривлянні та перемигуванні між собою публічно, як прояв зневаги до позивача і спосіб приниження;
- визнати порушення нарядом обов`язків службової дисципліни у безпідставних і публічних погрозах відносно позивача застосувати до нього, як заявника силове поміщення до психлікарні і публічні погрози за право подати заяву про злочин до поліції; визнати такі дії, як зловживання владою і як публічне приниження особи позивача;

- визнати виконання позивачем добровільно надати наряду поліції для ознайомлення і фотографування документи що посвідчує особу згідно Постанови КМ України пенсійне посвідчення у пластику, з яким наряд ознайомився і сфотографував таке;
- визнати протиправними дії члена наряду поліції, який виривав посвідчення, вихватив у свої руки посвідчення позивача, скрутив посвідчення внаслідок чого пластик та посвідчення пошкоджене і потребує заміни;
- визнати недопустимою поведінку поліцейського Н.М. Галака, який у телефоні безпідставно погрожував штрафом за виклик повторно патрульної поліції на місце злочину;
- визнати протиправною бездіяльність ОСОБА_2 , який направив повторно наряд патрульних на заміну першого для прийняття заяви про кримінальне правопорушення від позивача, протоколом про прийняття заяви з письмовими поясненнями, отримання відеозапису з камер залу пошти №76018;
- зобов`язати прийняти заяву позивача про злочин, зареєструвати її і надати талон реєстрації заяви із системи Нацполіції;
- зобов`язати забезпечити доказ долучити до матеріалів заяви позивача відеозапис подій з камер відеоспостереження пошти №76018;
- зобов`язати допитати свідків;
- стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 35000 євро.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язати вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - закрито.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції позивачем подана апеляційна скарга. 
Апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що вказаний спір підлягає розгляду у порядку кримінального судочинства. Предметом позову є 14 позовних вимог щодо правомірності дій працівників патрульної поліції при виконанні службових обов`язків. 
Просить скасувати увалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідач правом подання відзиву не скористався.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи позивач апеляційну скаргу підтримав, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та направи справу для продовження розгляду до суд першої інстанції.
Відповідач в судове засідання не з`явися, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання, про о свідчить довідка про доставку повістки - повідомлення в електронний кабінет.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.
Суд першої інстанції закрив провадження у справі з тих підстав, що у спірних правовідносинах позивач, повідомляючи про вчинення, на його думку працівниками Укрпошти злочину, вимагаючи зареєструвати заяву про кримінальне правопорушення, мав намір набути статусу учасника кримінального провадження.
Отже, дії пов`язані із поданням заяв про злочин, незгоду із діями чи бездіяльністю працівника поліції, є процесуальною діяльністю, порядок здійснення якої унормований положеннями кримінального процесуального законодавства і не може розглядатися як владна управлінська функція.
Враховуючи наведене та з огляду на те, що предметом позову є належне реагування відповідачем на заяву позивача, в якому головною вимогою було реєстрація заяви про кримінальне правопорушення, надання оцінки належному розгляду такої заяви позивача можливе лише в порядку кримінального судочинства.
Апеляційний суд вважає висновок суду першої інстанції невірним з огляду на наступне.
Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Аналіз зазначених положень дозволяє дійти висновку, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Публічно-правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника. Тобто, для наявності такого спору є обов`язковим наявність зв`язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.
Під час визначення предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Суд першої інстанції у цій справі виснував, що звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом обумовлене протиправним, на думку позивача, реагуванням працівників відповідача на його повідомлення про скоєний злочин та іншими протиправними діями, що супроводжувалися в процесі такого реагування. Отже, суд уважав, що у спірних правовідносинах позивач, повідомляючи про вчинення, на його думку працівниками Укрпошти злочину, вимагаючи зареєструвати заяву про кримінальне правопорушення, мав намір набути статусу учасника кримінального провадження. Тому, дії пов`язані із поданням заяв про злочин, незгоду із діями чи бездіяльністю працівника поліції, є процесуальною діяльністю, порядок здійснення якої унормований положеннями кримінального процесуального законодавства і не може розглядатися як владна управлінська функція. Враховуючи наведене та з огляду на те, що предметом позову є належне реагування відповідачем на заяву позивача, в якому головною вимогою було реєстрація заяви про кримінальне правопорушення, надання оцінки належному розгляду такої заяви позивача можливе лише в порядку кримінального судочинства.
Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції невірним та передчасним огляду на наступне.
Як слідує з позовної заяви, позивачем завлено ряд позовних вимог, які стосуються не лише протиправності дій відповідача щодо реєстрації заяви про злочин, але й протиправності дій наряду патрульної поліції Департаменту патрульної поліції при виконанні службових обов`язків, порушенні службової дисципліни, що виразилось, зокрема як зазначає позивач, у постійному реготі з позивача, «корченні» гримас своїх обличь у зверненнях до позивача протягом однієї години підряд, кривлянні та перемигуванні між собою публічно, як прояв зневаги до позивача і спосіб приниження; безпідставних і публічних погрозах застосувати до нього, як заявника силове поміщення до психлікарні; вириванні і пошкодженні пенсійного посвідчення. Крім цього, позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 35000 євро.
Отже, з огляду на наведене вище, висновок суду першої інстанції про те, що розгляд заяви позивача можливий лише у порядку кримінального судочинства є необґрунтованим та передчасним, оскільки не усі позовні вимоги стосуються дій, пов`язаних із реєстрацією злочину.
Відповідно оцінка судом першої інстанції інших протиправних, на думку позивача, дій поліцейських, як процесуальної діяльності у межах кримінального судочинства є також необґрунтованою.
З огляду на наведене вище апеляційний суд висновує, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку у цій справі про належність розгляду вимог позивача в порядку кримінального судочинства виключно через наявність факту відмови у реєстрації зави про злочин чи припущення про вчинення злочину, не проаналізувавши по суті заявлені позовні вимоги та підстави таких вимог, а також можливості роз`єднання позовних вимог, натомість закрив провадження у справі щодо усіх заявлених вимог.
Крім цього, з матеріалів справи слідує, що ухвалою суду від 25.09.2025 р. витребувано у АТ «Укрпошта» відеозаписи камери спостереження у відділенні поштового зв`язку №76008 за 19.07.2025 у період з 11:30 год. по 13:30 год. Зобов`язано АТ «Укрпошта» надати визначені пунктом 1 даної ухвали докази протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали на матеріальних електронних носіях.
Водночас доказів надходження чи дослідження витребуваних відеозаписів матеріали справи не містять.
Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування ухвали суду першої інстанції направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.320 КАС України порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали допущено порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд ,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2026 року про закриття провадження у справі № 300/5115/25 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха  	
Повний текст постанови складений та підписаний 12.06.2026.