Справа № 307/1057/16-ц
Провадження № 2/307/4/20

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В. при секретарі Рішко О.Т., з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , де треті особи ОСОБА_5 та Акціонерне товариство « Сенс Банк» про поділ майна подружжя. 
В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , де треті особи ОСОБА_5 та Акціонерне товариство « Сенс Банк», зменшуючи та уточнюючи позовні вимоги остаточно просить визнати майно спільною сумісною власністю, виділити частки та стягнути компенсацію.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 10 травня 2003 року по 13 серпня 2015 року. Шлюб було укладено 10 травня 20023 року та зареєстровано відділом реєстрації актів громадського стану Тячівського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №33, який 13 серпня 2015 року рішенням Тячівського районного суду розірвано.
Від дано шлюбу в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_6 .
За час шлюбу з відповідачем було збудовано не рухоме майно – житловий будинок з вбудованим магазином, що знаходиться в АДРЕСА_1 . 
Будівництво вказаного нерухомого майна закінчено та фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не прийнято в експлуатацію і право власності на нього не оформлено з вини відповідача.
Тому, посилаючись на судову практику зазначену в постанова Верховного Суду від 16 грудня 2015 року (справа 6-2710цс15) від 18 листопада 2015 року (справа 6-388 цс15) від 27 травня 2015 (6-159 цс15) від 25 березня 2020 року ( справа 715/1347/14-ц, від 26 березня 2021 року ( справа №414/277/17) від 10 лютого 2021 року ( справа 495/3009/15-ц) та висновок експерта від 18.02.2025р. №Е-31/24, де визначено вартість -3507274,00 грн. будівельних матеріалів, обладнання та робіт, використаних під час будівництва житлового будинку з вбудованим магазином, що знаходиться в АДРЕСА_1 , просить суд :
Визнати житловий будинок з вбудованим магазином , що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею-368,4 кв. м. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Визначити розмір ідеальних часток сторін у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з вбудованим магазином, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею-368,4 кв. м., по частині за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
В рахунок компенсації частини житлового будинку з вбудованим магазином, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею - 368,4 кв. м., стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 дійсну ( ринкову) вартість його 1/2 частини, що визначена експертом на час розгляду справи судом, а саме 1753 637 ( один мільйон сімсот п`ятдесят три тисячі шістсот тридцять сім грн.)
Крім цього, зазначає, що за час шлюбу з відповідачем було перебудовано належну йому будівлю кафе-магазину, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Готовність якої на час укладення шлюбу становила 63%, а на сьогоднішній час становить 100 %., і вона фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не здана в експлуатацію і право власності готовністю 100 % на неї не оформлено.
Тому також посилаючись висновок експерта від 18.02.2025р. №Е-31/24, просить суд :
Визнати нежитлову будівлю кафе-магазину за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею-373,9 кв. м. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Визначити розмір ідеальних часток сторін у праві спільної сумісної власності на не житлову будівлю кафе-магазину за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею-373,9 кв. м., 59, 05 % за ОСОБА_4 та 40,95 % за ОСОБА_3 .
В рахунок компенсації частки нежитлової будівлі кафе-магазину за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею-373,9 кв. м., стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 дійсну ( ринкову) вартість її частки 40,95 % ( 153,11 кв.м), що визначена експертом на час розгляду справи судом, а саме 3 880 092 ( три мільйони вісімсот вісімдесят тисяч дев`яносто дві) грн.
Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просять їх задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та стверджує, що житловий будинок з вбудованим магазином, що знаходиться по АДРЕСА_1 на даний час є недобудованим, будувався без відповідної документації і у відповідності до вимог ст.. 376 ЦК України має ознаки самочинного. Відтак вважає, що самочинно збудоване майно не може бути предметом поділу ( виділу) згідно з нормами ст..ст. 364,367 ЦК України. 
Крім цього, зазначає, що довідка Буштинської селищної ради від 13.04.2024 про те, що згідно з їх картотекою позивачка та відповідач проживали у вказаному будинку протягом січня 2015 року по липень 2015 року, є неналежним доказом, оскільки не підтверджується первинними документами на підставі яких така довідка видавалася, зокрема актом обстеження місця проживання.
Також, звертає увагу суду на те, що позивачкою не надано доказів, які б підтверджували коли саме було побудовано житловий будинок з вбудованим магазином, що знаходиться по АДРЕСА_1 .
Щодо нежитлової будівлі кафе-магазину, що знаходиться за адресою в: АДРЕСА_2 , зазначає, що така на підставі договору дарування від 27 грудня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Тячівського нотаріального округу за №8718 подарована відповідачу ОСОБА_4 його батьком ОСОБА_7 . На час укладення вказаного договору дарування відсоток готовності будівлі кафе-магазину складав 63%, а також земельна ділянка площею 0,224 г. за цією ж адресою. Вважає, що посилання позивачки на те, що на момент дарування будівля мала площу 67,6 м.кв. не заслуговує на увагу, так як предметом дарування була земельна ділянка та не завершене будівництво готовністю 63%, що становило 208,63 м.кв. Погоджується з тим, що у період шлюбу площа будівлі змінилася, а саме збільшилася з 208,80 до 379,7 м.кв. При цьому, будь-яка проектна документація на збільшення площі відсутня. А отже зазначає, що збільшена площа на 165 м.кв. є істотною і у розумінні ст..376 ЦК України є самочинним майном. Таким чином, стверджує, що на 379 м.кв не виникає право спільної сумісної власності, а тому вказана площа не може бути предметом оцінки та поділу між подружжям. 
Також, не погоджується із висновком експерта, оскільки при визначенні вартості нерухомого майна не враховано вимоги ЗУ «Про оцінку майна та професійно-оціночну діяльність». Крім цього, експерт визначив вартість виходячи із 100% готовності, про те такі відомості про стан готовності відсутні в матеріалах справ. 
Крім цього, що зазначає, що позивачка звертаючись із позовом не надала джерел походження коштів за які здійснювалося спірне будівництво. Саме відповідач у 2007 році отримав кредит в сумі 59 000 доларів США., поручителем по якому була його мама ОСОБА_5 . При цьому, звертає увагу на те, що при отриманні в дар від батька вказаної будівлі, відсоток готовності з 63 % до 95 % був збільшений за рахунок батьківських заощаджень та результатів підприємницької діяльності, а також з використанням банківського кредиту погашення якого здійснено коштами батьків. 
Станом на 13 березня 2007 року будівля мала 95% готовності, де загальна площа становила 111.9 м.кв., а у подальшому після розірвання шлюбу у 2015 році з 95 %, виходячи із загальної площі на момент її передачі в іпотеку, та згідно з витягом з речових прав, площа збільшилася із 111,9 до 379 м. кв. 
Таким чином, стверджує, що йому на праві приватної власності належало лише 67 м. кв, так як у дар отримано незавершене будівництво. 
Разом з цим, звертає увагу суду на те, що борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, враховуються при поділі майна.
Таким чином, у задоволенні позову просить відмовити, а у разі задоволення позову, просить визнати кредитні кошти в сумі 59 доларів США, отримані ОСОБА_4 за договором кредиту від 13.03.2007 р. №302/2 такими, що використані в інтересах сім`ї та є спільним борговим зобов`язанням в сумі 96057,30 доларів США подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Крім цього до позовних вимог ОСОБА_3 просить застосувати строки позовної давності.
Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, шлюб між сторонами було зареєстровано 10 травня 2003 року, актовий запис №33, що стверджено свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , а розірвано шлюб 03 серпня 2015 р., що стверджено рішенням Тячівського районного суду.
Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився донька, що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 18 липня 2007 року.
Рішенням Буштинської селищної ради №128 від 30 квітня 2014 року ОСОБА_4 передано безоплатно у власність земельну ділянку , для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2300 га , в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2124455300:04:006:0612.
Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 28.08.2014 року підтверджено, що ОСОБА_4 належить на праві приватної власності земельна ділянка для ведення особисто селянського господарства площею 0,23 га. в АДРЕСА_1 .
Рішенням Буштинської селищної ради №143 від 25 липня 2008 року. надано дозвіл приватному підприємцю ОСОБА_4 на будівництво магазину змішаних товарів на орендованій земельній ділянці в АДРЕСА_1 .
Довідкою №1191 від 31.05.2019 року Буштинської селищної ради підтверджено, що позивачка ОСОБА_3 разом зі своєю дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та колишнім чоловіком - ОСОБА_4 , дійсно проживали в період з січня 2015 року по липень 2015 року за адресою АДРЕСА_1 . 
Договором купівлі-продажу від 30.10.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Боднар Е.Ш, зареєстрованого в реєстрі за №2-3861, підтверджено, що ОСОБА_7 (батько відповідача ОСОБА_4 ) купив від ОСОБА_8 житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_3 , житловою площею 19,09 кв. м. та загальною корисною площею 47,43 кв. м. розташований на земельній ділянці, норму якої не встановлено.
Довідкою Тячівського районного державного підприємства технічної інвентаризації №178 від грудня 2004 року підтверджено, що рівень незакінченого будівництва кафе-магазину, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , складає 63%, і вартість його в цінах станом на 2004 рік виражається в сумі 29125,00 грн.
Рішенням виконавчого комітету Тячівської міської ради №354 від 23 грудня 2004 року, надано дозвіл ОСОБА_7 ( батьку відповідача ОСОБА_4 ) на дарування незакінченого будівництвом кафе-магазину, що за адресою АДРЕСА_2 . 
Відповідно до договору дарування незакінченого будівництвом кафе-магазину та приватизованої земельної ділянки від 27 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Боднар Е.Ш, зареєстрованого в реєстрі за №8718, ОСОБА_7 подарував відповідачу ОСОБА_4 кафе магазин 63% ( шістдесят три відсотка) готовності та приватизовану земельну ділянку розміром 0,0224 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_2 .
Журналом зовнішніх обмірів на об`єкт №5(7), АДРЕСА_4 , абрисом земельної ділянки АДРЕСА_2 , Інформацією Територіального виробничого підприємства «Техбуд-Сервіс» за №144 від 12.11.2025 рок, підтверджено, що станом на 27.12.2004 року нерухоме майно за адресою АДРЕСА_4 (7) складалося з : кафе-магазин літера А, площа забудови -67,6 м 2 ; сарай- літера Б, площа забудови -17,5 м2; колодязь-літера №1, глибина 8м.
Технічною документацією на реконструкцію житлового будинку з розташуванням кафе та магазину, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . встановлено, що відділом містобудування та архітектури Тячівської РДА було надано дозвіл №147 від 20 грудня 2004 року на виконання будівельних робіт з реконструкції житлового будинку та розташування кафе та магазину в АДРЕСА_2 . 
Також, рішенням комісії Тячівської районної державної адміністрації з розгляду матеріалів погодження розміщення на території району об`єктів міні-виробництва, торгівлі та побуту усіх форм власності №11 від12.11.2004 року, надано дозвіл на реконструкцію індивідуального житлового будинку під кафе та магазин в АДРЕСА_2 . 
Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 13 червня 2005 року підтверджено реконструкцію житлового будинку з розташуванням кафе та магазину в АДРЕСА_2 , загальною площею,137,96 кв.м. та торговою площею 110,15 кв.м.
Інформацією Територіального виробничого підприємства «Техбуд-Сервіс» за №54 від 30.03.2026 року підтверджено, що станом на 23 лютого 2007 року за ОСОБА_4 було зареєстровано 95% незавершеного будівництва кафе-магазину за адресою АДРЕСА_2 ( реєстрований номер 112, реєстрова книга 1 нжф). 
Актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта підтверджено добудову приміщення до існуючого кафе-магазину в АДРЕСА_2 , де загальна площа 208,73 кв.м. та торгова площа 161,23 кв.м.
Згідно розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області №79 від 25.02. «Про затвердження актів державної приймальної комісії з приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затверджено акт державної приймальної комісії про приймання в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів: добудову приміщення до існуючого кафе-магазину підприємця ОСОБА_4 , загальною площею 208,73 м2, за адресою АДРЕСА_2 . 
Згідно договору кредиту №302/2 від 30 березня 2007 року укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 , останній отримав кредит в грошовому розмірі 59000 ( п`ятдесят дев`ять тисяч) доларів США.
В забезпечення виконання кредитного договору №302/2 від 30 березня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладеного іпотечний договір №302/2 від 30 березня 2007 року, згідно якого останній передав у іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: земельну ділянку розміром 0,0224 га, цільове призначення якої для підприємницької діяльності – обслуговування магазину, кадастровий номер 2124410100:07:006:0020 та незавершену будівництвом будівлю кафе-магазину загальною площею 111,9 кв.м., готовністю 95 %, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 . 
Відповідно до Договору про відступлення права за іпотечним договором від 06 вересня 2017 року та рішення іпотеко держателя ОСОБА_5 прийняла у власність предмет іпотеки будівлю кафе-магазину та розташовану на ній земельну ділянку, кадастровий номер 2124410100:07:006:00202, площею 0,0224 га, цільовим призначенням – для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що разом розташовані за адресою : АДРЕСА_4 . 
Висновком експерта за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи №Е-31/24 від 18.02.2025 року підтверджено, що ринкова ( дійсна) вартість нежитлової будівлі кафе-магазину за адресою АДРЕСА_2 становить 9 475 323 грн.
На час надання доступу до об`єкту, загальна площа нежитлової будівлі кафе-магазину за адресою: АДРЕСА_2 становить 373,9 м.кв.
Вартість будівельних матеріалів, обладнання та будівельних робіт, що використані під час будівництва житлового будинку з вбудованим магазином, розташованого по АДРЕСА_1 могла становити 3 507 274 грн.
Загальна площа житлового будинку з вбудованим магазином, розташованого по АДРЕСА_1 на час огляду становить -368,4 м.кв.
За фактичним станом будівля експлуатується і має всі фізичні ознаки того, що процент готовності вказаних об`єктів нерухомості та допоміжних будівель і споруд по АДРЕСА_2 , складає 100%.
Що стосується цільового призначення будівлі, то згідно документів які наявні в матеріалах справи цивільної справи – кафе-магазин, за фактичним використанням перший поверх будівлі використовується як кафе, а другий поверх використовується як зал для занять фітнесом.
В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Зокрема, ч. 4 ст. 368 Цивільного кодексу України передбачає, що у спільній сумісній власності перебуває майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім?ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі (Майно чоловіка та жінки).
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу).
Відповідно до статті 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:
?майно, набуте нею, ним до шлюбу;
?майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;
?майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;
?житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";
?земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
Згідно ч.1 ст.62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Як встановлено судом, відповідач набув у власність об`єкт не завершеного будівництва ступенем готовності 63% та земельну ділянку розміром 0,0224 кв.м., що знаходяться в АДРЕСА_2 , га підставі договору дарування від 27 грудня 2004 року, тобто під час шлюбу.
Разом з тим судом встановлено, що у період шлюбу здійснювалась реконструкція та добудова зазначеного об`єкта, внаслідок чого його площа збільшилась до 373,9 кв. м, а ступень готовності становить 100%.
Вказані обставини підтверджуються актами приймання в експлуатацію, технічною документацією та висновком експерта №Е-31/24 від 18.02.2025 року.
Водночас відповідачем надано докази отримання кредиту у 2007 році в сумі 59000 доларів США, а також пояснення щодо фінансування будівництва за рахунок особистих коштів та допомоги батьків. Однак належних та допустимих доказів того, що всі роботи з реконструкції здійснювалися виключно за рахунок його особистих коштів або коштів третіх осіб, суду не надано.
Сам факт отримання кредиту не спростовує презумпції спільності майна, оскільки відповідно до ст..61 СК України об`єктом спільної сумісної власності можуть бути, зокрема, доходи та інші грошові надходження, отриманні одним із подружжя. 
Разом з тим суд враховує, що первинно об`єкт був набутий відповідачем у дар, тобто є його особистою власністю у частині 63 % готовності, площею - 67,6 м2. 
Твердження представника відповідача про те, що при отриманні у дар вказаного об`єкту відповідачем, його площа становила 208,63 м.кв спростовується вище наведеними доказами, зокрема : журналом зовнішніх обмірів на об`єкт №5(7), АДРЕСА_4 , абрисом земельної ділянки АДРЕСА_2 , Інформацією Територіального виробничого підприємства «Техбуд-Сервіс» за №144 від 12.11.2025 рок, де зазначено, що його площа становила 67,6 м2. 
Таким чином, спільною сумісною власністю може бути визнано лише ту частину об`єкта, яка виникла внаслідок його істотного поліпшення у період шлюбу.
З урахуванням висновку експерта, суд приходить до висновку, що реконструкція та добудова істотно збільшили площу та вартість об`єкта, що свідчить про наявність підстав для визнання кафе-магазину за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею - 373,9 кв. м. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Щодо житлового будинку з вбудованим магазином в смт. Буштино, то суд враховує доводи відповідача про відсутність належної дозвільної документації та можливі ознаки самочинного будівництва.
Відповідно до ст.. 376 ЦК України самочинним є будівництво, здійсненне без належного дозволу або на земельній ділянці , що не була відведена для цієї мети.
Судом встановлено, що об`єкт фактично збудований, експлуатується та має загальну площу 368,4 кв.м., що підтверджується довідкою №1191 від 31.05.2019 року Буштинської селищної ради, де зазначено, що позивачка ОСОБА_3 разом зі своєю дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та колишнім чоловіком - ОСОБА_4 , дійсно проживали в період з січня 2015 року по липень 2015 року за адресою АДРЕСА_1 . 
Отже, суд приходить до висновку, що вказане майно створено у період шлюбу, підпадає під правовий режим спільної сумісної власності. 
Згідно ст. 69 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України , у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя , частка майна дружини та чоловіка є рівними , якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
У відповідності до ч.ч.1, 4 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. 
Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру , земельну ділянку, допускається лише за його згодою.
Суд вважає, що оскільки спірні як житловий будинок з вбудованим магазином в смт. Буштино, так і  не житлова будівля кафе-магазину в м. Тячів є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то слід їм визначити розмір на частку в цьому майні.
Так, суд вважає, що слід визначити розмір ідеальної частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з вбудованим магазином в смт. Буштино, а саме : по частині за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Щодо визначення розміру ідеальної частки у праві спільної сумісної власності на не житлову будівлю кафе-магазину в м. Тячів, то суд враховує вимоги позивачки яка просить визнати по частині на це майно як за нею, так і за відповідачем, при цьому за виключенням подарованої частини відповідача.
Як встановлено судом подарована частина відповідача становить 63 % готовності, площею 67,6 кв.м., що підтверджується вище наведеними договором дарування від 27 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Боднар Е.Ш, зареєстрованого в реєстрі за №8718, журналом зовнішніх обмірів на об`єкт №5(7), АДРЕСА_4 , абрисом земельної ділянки АДРЕСА_2 та інформацією Територіального виробничого підприємства «Техбуд-Сервіс» за №144 від 12.11.2025 рок.
Таким чином, подарункова частка відповідача від загальної площі об`єкта 3,739 кв.м., становить 67,6 кв.м : 3,739 кв.м. =18,1 %. 
А отже процентна ставка позивачки, за виключенням подарункової частини відповідача, становить 100%-18.1%:2 =40, 95 % , а процентна ставка відповідача буде становити 100% - 40, 95 % =59,05 %. 
Частка позивачки у квадратних метрах у спільній сумісній власності буде становити: 40,95% х 3,739 кв.м. =153,11 кв.м. 
Позивачка просить стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості своєї частки. 
Відповідно до правової позиції зазначеної у постанові від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 Великої Палати Верховного Суду, правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються ст..364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості частки. 
Згідно висновку експерта №Е-31/24 від 18.02.2025 року вартість будівельних матеріалів, обладнань та робіт, використаних під будівництво житлового будинку з будованим магазином , розташованого по АДРЕСА_5 , в ст. Буштино, Тячівського р-н становить 3500724, 00 грн.
Отже компенсація для позивачки із цього майна буде становити 3507274,00: 2= 1 753 637 грн.
Згідно висновку експерта №Е-31/24 від 18.02.2025 року вартість 1м.кв. загальної площі об`єктів становить 25 341,86 грн. 
Відтак, компенсація для позивачки із не житлової будівлі кафе-магазину в м. Тячів, становить 153,11 кв.м. х 25341,86 =3 880 092 грн. 
Таким чином, виходячи із заявлених вимог позивачки щодо компенсації частини вказаного майна, які узгоджуються із вказаною правою позицією Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що і в цій частині позов слід задовольнити. 
Разом з цим, відповідно до правової позиції зазначеної у постанові від 08.02.2022 у справі №209/3085/20 Великої Палати Верховного Суду та вимог ч.2 ст. 364 ЦК України, якщо співвласник просить компенсацію вартості своє частки, то фактично йдеться про припинення його права на частку у спільному майні.
Враховуючи, що вимоги позивачки щодо грошової компенсації вартості своєї частки задоволено, тому слід і припинити її право на частку у спільному майні.
Щодо строків позовної давності, то суд вважає, що такі позивачкою ОСОБА_3 не порушені. Як уже вище зазначено шлюб між сторонами було розірвано рішенням суду 13 серпня 2015 року, а звернулась з даним позовом ОСОБА_3 04 квітня 2016 року., а відтак вимоги ст.. 257 ЦК України ( загальна позовна давність три роки) не порушено.
Судові витрати покласти на відповідача.
Керуючись ст.ст. 10,11,13,8,141, 258, 259, 263- 265, ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.
Визнати житловий будинок з вбудованим магазином, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею-368,4 кв. м. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Визначити розмір ідеальних часток сторін у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з вбудованим магазином, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею-368,4 кв. м., по частині за ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
В рахунок компенсації частини житлового будинку з вбудованим магазином, що розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею - 368,4 кв. м., стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 дійсну ( ринкову) вартість його 1/2 частини, що визначена експертом на час розгляду справи судом, а саме 1753 637 ( один мільйон сімсот п`ятдесят три тисячі шістсот тридцять сім грн.), припинивши її право на частку у цьому майні.
Визнати нежитлову будівлю кафе-магазину за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею-373,9 кв. м. спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
Визначити розмір ідеальних часток сторін у праві спільної сумісної власності на не житлову будівлю кафе-магазину за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею-373,9 кв. м., 59, 05 % за ОСОБА_4 та 40,95 % за ОСОБА_3 .
В рахунок компенсації частки нежитлової будівлі кафе-магазину за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею-373,9 кв. м., стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 дійсну ( ринкову) вартість її частки 40,95 % ( 153,11 кв.м), що визначена експертом на час розгляду справи судом, а саме 3 880 092 ( три мільйони вісімсот вісімдесят тисяч дев`яносто дві) грн., припинивши її право на частку у цьому майні.
Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2000 грн. 
Стягнути з ОСОБА_4  на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 14640 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована: АДРЕСА_6 .
Відповідачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .
Третя особа: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована: АДРЕСА_7 . 
АТ» СЕНС БАНК , ЄДРПОУ 23494714, адреса: 03150 , м. Київ, вул.. Велика Василівська,100. 
Повний текст рішення виготовлений 19.06.2026. 

Головуючий: В.В. Чопик