Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2026 року Справа№580/12503/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить (з урахуванням уточнення позовних вимог): 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 з проведення доплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за період з 16.12.2023 року по 02.08.2024 року за період лікування та реабілітації в стаціонарі в Україні і за кордоном з врахуванням вже отриманої додаткової грошової винагороди за лікування в зв`язку з тяжким пораненням, пов`язаним з захистом Батьківщини;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести фактичну доплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за період з 16.12.2023 року по 02.08.2024 року за період лікування та реабілітації в стаціонарі в Україні і за кордоном з врахуванням вже отриманої додаткової грошової винагороди за лікування в зв`язку з тяжким пораненням, пов`язаним з захистом Батьківщини. 
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, визнано поважними причини пропуску звернення до суду, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
1 грудня 2025 року до Черкаського окружного адміністративного суду відповідачем був поданий відзив на позовну заяву.
4 грудня 2025 року до Черкаського окружного адміністративного суду представником позивача подано клопотання про уточнення позивних вимог.
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 2 березня 2026 року адміністративну справу № 580/12503/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд до Донецького окружного адміністративного суду як належному за підсудністю.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 580/12503/25 передана на розгляд судді Смагар С.В.
Ухвалою суду від 6 квітня 2026 року адміністративну справу № 580/12503/25 прийнято до провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). 
Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що він проходив військову службу за мобілізацією відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 та брав безпосередню участь у заходах із забезпечення оборони України у періоди з 15.05.2022 по 22.10.2022 та з 26.11.2022 по 27.11.2022 у районах ведення бойових дій на території Донецької та Луганської областей. Під час виконання бойових завдань 27.11.2022 він отримав тяжке мінно-вибухове поранення, що підтверджується відповідними довідками та медичними документами, у зв`язку з чим проходив тривале стаціонарне лікування та реабілітацію як в Україні, так і за кордоном у період з 28.11.2022 по 02.08.2024. За результатами медичного огляду йому встановлено ІІ групу інвалідності, а також визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Позивач зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 він має право на отримання додаткової грошової винагороди, зокрема у розмірі 100 000 грн, у тому числі за період перебування на стаціонарному лікуванні та реабілітації після поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Разом з тим, відповідачем було виплачено таку винагороду лише за період з 28.11.2022 по 28.11.2023, тоді як за період з 29.11.2023 по 02.08.2024 виплати не здійснювалися. З метою врегулювання питання позивач звертався до військової частини з відповідним рапортом, однак відповіді не отримав. На думку позивача, така бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової грошової винагороди є протиправною, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства та порушує його право на належне грошове забезпечення у зв`язку з пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини. У зв`язку з цим позивач вважає, що має право на отримання доплати додаткової грошової винагороди за весь період лікування та реабілітації з 28.11.2022 по 02.08.2024 з урахуванням уже виплачених сум.
Відповідач у відзиві проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що виплата додаткової грошової винагороди здійснюється виключно на підставі наказів командирів та в межах вимог постанови КМУ №168 і Наказу МОУ №260. Наголошує, що законодавством встановлено граничний строк безперервного перебування військовослужбовця на лікуванні із збереженням грошового забезпечення — не більше 12 місяців, після чого виплата додаткової винагороди не здійснюється. Вказує, що позивачу така винагорода була нарахована саме за цей період, а подальші виплати не передбачені. 
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив. 
ОСОБА_1 відповідно до військового квитка серія НОМЕР_4 , мобілізований за мобілізацією згідно з Наказом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року. Звільнений з військової служби відповідно до Наказу Командира військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2024 року № 338 з виключенням із списків особового складу частини. 
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 20.05.2023 № 694/2635 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) встановлено, що 27.11.2022 молодший сержант ОСОБА_1 одержав: мінно – вибухову травму , множинні сліпі осколкові поранення правого плеча, надключичної ділянки, обох нижніх кінцівок, обох верхніх кінцівок, плечового плетіння справа, посттравматична брахіопатія справа. За обставин: 27.11.2022 року о 14.00 поблизу населеного пункту Білогорівка, Северодонецького району Луганської області, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, під час безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в районі ведення бойових дій, внаслідок артилерійського обстрілу з території тимчасово непідконтрольній ЗСУ з боку підрозділів збройних сил РФ, отримав поранення. Під час отримання травми перебував в засобах індивідуального захисту (каска, бронежилет). В стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не перебував. Вищевказані поранення отримані під час виконання обов`язків військової служби, які пов`язані із захистом Батьківщини.
Внаслідок отриманого поранення позивач у період з 28.11.2022 по 02.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні та реабілітації у закладах охорони здоров`я України та за кордоном, що підтверджується свідоцтвом про хворобу від 27.09.2024 №25295, довідкою про обставини травми №694/2635, виписками з медичних карт стаціонарного хворого та епікризами лікування. Зокрема, первинна медична допомога надавалася з 28.11.2022 по 29.11.2022 у медичній роті військової частини НОМЕР_5 ; подальше стаціонарне лікування проходив з 29.11.2022 по 07.12.2022 у КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпровської міської ради, з 07.12.2022 по 14.12.2022 у ВМКЦ Південного регіону (м. Умань), з 14.12.2022 по 07.03.2023 у Центрі медичної реабілітації та санаторного лікування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а також з 18.03.2023 по 02.08.2024 у Центрі пластичної, реконструктивної та мікрохірургії (Латвія). 
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_2 від 25.11.2025 №1038 про виплату додаткової винагороди, позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова грошова винагорода у розмірі до 100 000 грн на місяць за період з 17.11.2022 до 15.12.2023, після чого, починаючи з січня 2024 року, до наказів на виплату винагороди він не включався.
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2024 № 338 позивача звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу. Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 84/25/541/В від 07.02.2025 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Приписами ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.
Згідно з вказаною нормою суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Частиною 1 ст. 9 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України “Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Положеннями частини 4 статті 9 Закон № 2011-ХІІ визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
За приписами пункту 11 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль.
Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Так, механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначені у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок №260).
За змістом пункту 2 Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги).
У пункті 8 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації з 05.30 год. 24.02.2022 був введений воєнний стан, який діє дотепер.
Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання цих указів Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - постанова № 168), якою передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової грошової винагороди.
Пунктом 1 постанови №168 (в редакції на момент її прийняття) було передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
01.04.2022 Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 400 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168", якою пункт 1 постанови № 168 доповнено абзацами такого змісту:
"Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла)".
Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 №400 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року. В подальшому, Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова від 09.08.2023 №836 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168", якою пункт 1 постанови №168 викладено у новій редакції, а також доповнено цю постанову пунктом 1-2 такого змісту:
"Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування
після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла)".
Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2023 №836 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується у частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року.
Таким чином, постанова № 168 (в редакціях чинних на момент спірних правовідносин) передбачає право військовослужбовців, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з отриманням ними поранень (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень за період такого лікування або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Відтак, із правового аналізу наведених норм постанови №168 вбачається встановлення двох умов, необхідних для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, постанова №168 не містить жодних обмежень щодо того, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, необхідна така умова як безперервне перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/в/29 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
При цьому, підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.
За обставин, які склались у даній справі, довідкою військової частини НОМЕР_2 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 20.05.2023 № 694/2635 (за формою, передбаченою Додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України) підтверджується, що 27.11.2022 молодший сержант ОСОБА_1 отримав: мінно – вибухову травму, множинні сліпі осколкові поранення правого плеча, надключичної ділянки, обох нижніх кінцівок, обох верхніх кінцівок, плечового плетіння справа, посттравматична брахіопатія справа. За обставин: 27.11.2022 року о 14.00 поблизу населеного пункту Білогорівка, Северодонецького району Луганської області, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, під час безпосередньої участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в районі ведення бойових дій, внаслідок артилерійського обстрілу з території тимчасово непідконтрольній ЗСУ з боку підрозділів збройних сил РФ, отримав поранення. Під час отримання травми перебував в засобах індивідуального захисту (каска, бронежилет). В стані алкогольного та наркотичного сп`яніння не перебував. Вищевказані поранення отримані під час виконання обов`язків військової служби, які пов`язані із захистом Батьківщини.
З наявних у матеріалах справи свідоцтва про хворобу від 27.09.2024 №25295, довідки про обставини травми №694/2635, а також медичних виписок та епікризів вбачається, що позивач у період з 28.11.2022 по 02.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) та проходив реабілітацію, внаслідок отриманого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Відтак, умови (пов`язаність поранення позивача із захистом Батьківщини та факт його перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці внаслідок такого поранення) для отримання додаткової грошової винагороди дотримані позивачем та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.
У той же час, визначаючись стосовно періоду, за який позивач має право на здійснення вказаної виплати, суд враховує таке.
Відповідно до п. 9 розділу І Порядку № 260 від 07.06.2018 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Водночас, у відповідності до пункту 11 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення не може перевищувати 12 місяців поспіль.
У свою чергу, пунктом 15 розділу І Порядку № 260 від 07.06.2018 передбачено, що грошове забезпечення не виплачується:
за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки.
Як вбачається з матеріалів справи, після отримання позивачем поранення 27.11.2022, йому протягом періоду лікування було нараховано та виплачено грошове забезпечення і додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168, зокрема за період з травня 2022 року по грудень 2023 року. Починаючи з січня 2024 року позивач до наказів на виплату додаткової винагороди не включався.
Вказана обставина не заперечується сторонами та підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_2 від 25.11.2025 №1038 про виплату додаткової винагороди.
Разом з тим, перебування позивача на лікуванні в лікарняних закладах у період після 16.12.2023 по 02.08.2024, тобто понад 12 місяців безперервного лікування, не породжує права на подальшу виплату грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 у збільшеному розмірі до 100 000 гривень. 
Позивач не надав висновків військово-лікарської комісії щодо необхідності продовження строків лікування понад встановлений законом граничний строк, а також відповідних рішень командування про продовження перебування на лікуванні з виплатою грошового забезпечення. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності у спірних правовідносинах протиправної бездіяльності відповідача. 
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до приписів частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю. Позивач звільнений від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, , 132, 139, 143, 159-162, 168, 171, , 192-196, 224, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ: 

У задоволенні позову ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю. 
Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 5 травня 2026 року. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар