МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 липня 2026 р.  	№ 400/143/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. за участю секретаря судового засідання Токарської Г.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу 

за позовом	Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдленд-2018" , вул. Перемоги, 47,с-ще Березанка,Миколаївський р-н, Миколаївська обл.,57401, 	

до відповідача	Головного управління ДПС у Миколаївській області , вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 	

про	визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,	

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог
До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Голдленд-2018" (далі – позивач) до Головного управління ДПС Миколаївській області (далі – відповідач), з вимогами (з урахуванням заяви про уточнення):
визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № 2623914292406 від 19.12.2025, № 2624114292406 від 19.12.2025, № 2624214292406 від 19.12.2025, № 2634914290702 від 23.12.2025, № 2635214290702 від 23.12.2025, № 2635514290702 від 23.12.2025, № 2635814290702 від 23.12.2025, № 2636014290702 від 23.12.2025, прийняті ГУ ДПС у Миколаївській області за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ГОЛДЛЕНД-2018», оформленої Актом від 25.11.2025 № 19420/14-29-07-02/41649703;
визнати протиправним та скасувати Рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 19.12.2025 № 0262432406, прийняте ГУ ДПС у Миколаївській області за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ГОЛДЛЕНД-2018», оформленої Актом від 25.11.2025 № 19420/14-29-07-02/41649703;
визнати протиправною та скасувати Вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 19.12.2025 № Ю-26240, прийняту ГУ ДПС у Миколаївській області за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ГОЛДЛЕНД-2018», оформленої Актом від 25.11.2025 № 19420/14-29-07-02/41649703.
ІІ. Виклад позицій учасників справи.
Позов мотивований тим, що за результатами проведеної документальної планової перевірки відповідачем, останній дійшов висновку про порушення позивачем податкового законодавства. Так, відповідач в акті перевірки зазначив про порушення при визначенні податкових зобов`язань з податку на прибуток, податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, військового збору. Позивач повністю не погодився із змістом податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі акту перевірки. Так, на думку позивача, відповідачем порушено вимоги до оформлення проводження строку перевірки. У частині, що стосується податку на прибуток підприємств, контролюючий орган дійшов висновку про заниження податкових зобов`язань. При цьому акт перевірки не містить жодного аналізу фактичного використання товарів, робіт або послуг, не встановлює відсутності ділової мети та не спростовує економічного змісту відповідних операцій. Таким чином контролюючий орган підмінив правовий аналіз економічної експертизою діяльності підприємства, що виходить за межі його повноважень. Щодо податку на додану вартість, на думку позивача, відповідачем формально застосовано пункт 198.5 податкового кодексу України. Таке застосування ґрунтується виключно на припущеннях та загальних формулюваннях що є неприпустимим. Також контролюючий орган не дослідив причини не реєстрації податкових накладних не встановив наявності вини платника податків та не врахував об`єктивні обставини здійснення господарської діяльності в умовах воєнного стану. Позивач стверджує, що акт перевірки не містить відомостей про конкретних фізичних осіб, які нібито отримали відповідне додаткове благо, не встановлює моменту отримання такого доходу, його персоніфікований розмір та форму. Контролюючий орган фактично обмежився загальним твердженням проте, що певні витрати могли бути використані в інтересах працівників або третіх осіб, не навівши жодного доказу фактичного отримання доходу конкретною особою. З цих підстав позивач заперечує проти висновків акту в частині порушень з військового збору, податку на доходи фізичних осіб. Позивач звертає увагу, що всі оскаржувані донарахування та штрафні санкції були здійснені без урахування особливих умов здійснення господарської діяльності в період дії правового режиму воєнного стану. Відтак оскаржувані податкові повідомлення рішення є незаконними та підлягають скасуванню у повному обсязі як з процесуальних, так і з матеріально-правових підстав. 
Відповідач проти позову заперечив, у відзиві, який надійшов до суду 02.02.2026, зазначив, що в ході проведення перевірки не підтверджено відповідними первинними (бухгалтерськими) документами використання в господарській діяльності отриманих послуг тимчасового розміщення (проживання) фізичних осіб та послуг з харчування фізичних осіб в готелі ТзОВ «ЕДЕМ-РЕЗОРТ ЕНД СПА», та зв`язок понесених витрат з господарською діяльністю підприємства. Зазначене вплинуло на завищення інші операційні витрати за рахунок відображення у їх складі витрат, на обчислення податку на додану вартість. Також, перевіркою встановлено порушення п.п.г) 198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого не складено та не зареєстровано податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних в періоді, що перевірявся, на обсяг постачання 5017076,69 грн, крім того ПДВ 779934,58 грн. Також, відповідач стверджує про завищення інших операційних витрат за рахунок відображення у їх складі витрат на службові відрядження, пов`язаність яких з господарською діяльністю не підтверджено відповідними первинними (бухгалтерськими) документами в ході проведення перевірки на суму 1380410 грн. Відповідач зауважує, що позивачем надано пояснення в ході перевірки, що корпоративні витрати, пов`язані з отриманням послуг наданих готельним комплексом «Хатинка у румуна» та витрат пов`язаних з проведенням корпоративного заходу на території курортного комплексу «Прибой» є правомірними, ці заходи були спрямовані на підвищення ефективності та мотивації та продуктивності праці персоналу. Проте, такі пояснення відповідачем відхилено. Що стосується витрат на паливно-мастильні матеріали, відповідач зазначає, що до перевірки надано подорожні листи службового легкового/вантажного автомобіля, які складаються один раз на місяць, в яких зазначено марку, державний номер автомобіля, ПІБ водія, фактичний пробіг автомобіля та кількість списаного пального. В графі завдання водієві зазначено: «транспортне обслуговування діяльності ТОВ «ГОЛДЛЕНД-2018». В подорожніх листах не зазначено обґрунтування зв`язку поїздок з господарською діяльністю підприємства, змісту та обсягу господарської операції (із зазначенням маршруту поїздки, її мети). Отже, на думку відповідача, використання палива в господарській діяльності належно не підтверджено, що стало підставою для донарахування податку на додану вартість і застосування штрафу за нескладання податкової накладної. Також, відповідач стверджує, що позивачем протиправно включено до складу податкового кредиту податкові накладні, які мають статус «реєстрацію зупинено». Крім того, перевіркою встановлено, що позивачем не подано до ДПІ за місцем обліку 7 повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП протягом 10 робочих днів після набуття права щодо їх користування; несвоєчасно подано до ДПІ за місцем обліку 7 повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП. Також, за висновками акту, на які відповідач посилається у відзиві, працівниками ТОВ «ГОЛДЛЕНД - 2018» були отримані кошти на відрядження по Україні та за кордон витрати яких не пов`язані з господарською діяльністю Товариства за період з 01.01.2019 по 30.06.2025 на загальну суму 1 344 326,79 грн. Отримання цих коштів, а також участь у корпоративних заходах, на думку відповідач є додатковим благом для працівників, яке має бути оподатковано податком на доходи фізичних осіб, військовим збором. За таких обставин, відповідач вважає позов безпідставним, просить відмовити у його задоволенні.
Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що застосування пункту 198.5 Податкового кодексу України у цій справі також є безпідставним. Відповідач не навів жодного конкретного факту, який би підтверджував негосподарське використання товарів або послуг, не встановив ані часу, ані обсягу, ані напряму такого використання. Доводи відповідача щодо податкових накладних, реєстрацію яких було зупинено, також є непереконливими. Сам факт зупинення реєстрації податкових накладних визнається контролюючим органом, що, відповідно до правової позиції Верховного Суду, зупиняє перебіг строків та виключає застосування негативних податкових наслідків за відсутності вини платника податків. Рішення про застосування штрафних санкцій з єдиного внеску та вимога про сплату недоїмки є похідними від висновків Акта перевірки та ґрунтуються на тій самій дефектній доказовій базі.
Відповідач подав до суду заперечення і в спростування доводів відповіді на відзив зазначив, що відсутність факту реєстрації платником податку – продавцем товарів/ послуг податкових накладних в ЄРПН не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту. Відповідач стверджує, що позивач здійснює посилання на практику Верховного Суду щодо порушення прав платника під час розгляду заперечень, яка відсутня в цих справах та стосується іншого предмету позову. Позивач, не наводить жодних доводів, які б спростовували позицію ГУ ДПС у Миколаївській області щодо встановлених порушення та взагалі ні в позові ні у відповіді на відзив не зазначає, які порушення були встановлені за результатами перевірки.
ІІІ. Рух справи
Ухвалою суду від 09.01.2026 позовну заяву позивача залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом приведення позовних вимог у відповідність до вимог ст. 5, 160, 245 КАС України; надання квитанції про сплату судового збору у сумі 3000,00 грн.
14.01.2026 року від позивач надав квитанцію про сплату судового збору у розмірі 3000,00 грн. та виклав позовні вимоги в новій редакції.
Ухвалою від 19.01.2026 відкрито провадження у справі, з урахуванням предмету спору, обсягу та характеру доказів у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19.02.2026.
Ухвалою від 12.03.2026 суд закрив підготовче провадження, призначив справу до розгляду по суті на 12.03.2026.
В судове засідання 12.03.2026 з`явились представники сторін, які дали пояснення, підтримали свої правові позиції, викладені у заявах по суті. 
Судові засідання, призначені на 06.04.2026, 04.05.2026 не відбулись в зв`язку з неможливість позивача забезпечити явку представника. 
Розгляд справи продовжено у судових засіданнях 10.06.2026, 24.06.2026.
24.06.2026 суд завершив розгляд справи, перейшов до стадії ухвалення рішення.
Вступну та резолютивну частину рішення проголошено 02.07.2026.
Повний текст рішення складено 02.07.2026.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом
В період з 29.10.2025 по 18.11.2025 Головним управління ДПС в Миколаївській області здійснено документальну планову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Голдденд-2018» за період діяльності з 01.01.2019 по 30.06.2025 з питання дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контролю за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 10.10.2017 по 30.06.2025, з нарахування здійснення контролю та сплати достовірністю, повною нарахуванням та сплатою податків та зборів.
За результатами перевірки складено акт від 25.11.2025 № 19420/14-29-07- 02/41649703 та встановлено порушення: 
1. п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст. 135 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (далі за текстом – ПКУ), в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 1983700 грн, в тому числі по періодах. 
2. п.п. г) п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 4606884 грн, у тому числі по періодах
3. п.п. г) п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.п. в) п.200.4 ст.200 ПКУ, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за червень 2025 року на суму 220547 грн; 
4. п.п. г) п.198.5 ст.198 ПКУ, в результаті чого не складено та не зареєстровано податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних в періоді, що перевірявся, на обсяг постачання 29248120,57 грн, крім того ПДВ 4818442,48 грн, в тому числі по періодах
5. п.63.3 ст.63 ПКУ, в результаті чого в періоді, що перевірявся: 
- не подано до ДПІ за місцем обліку 7 повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП протягом 10 робочих днів після набуття права щодо їх користування;
- несвоєчасно подано до ДПІ за місцем обліку 7 повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП. 
6. п. 51.1 ст. 51, п.п. б) п. 176.2 ст. 176 ПКУ та пп. 3.2 - 3.6, 3.11 розділу III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 13 січня 2015 року №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за №111/26556, із змінами і доповненнями, а саме:
- ТОВ «ГОЛДЛЕНД - 2018» за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1-ДФ) за ІV квартал 2020 року наданого до контролюючого органу, не включено суми виплачених доходів фізичним особам – працівникам підприємства (ознака « 118» - Надміру витрачені кошти на відрядження або під звіт, ознака « 126» - додаткове благо) згідно наданих до перевірки первинних документів: Наказу №2910-1В/20 від 29.10.2020 «Про проведення корпоративного та представницького заходу», Звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, Кошторису витрат, Звіту про виконання кошторису на проведення корпоративного та представницького заходу від 03.12.2020, Акту здачі – приймання робіт (надання послуг) №424 від 30.11.2020, банківських виписок, суми витрат які зазначені у вищевказаних первинних документах не пов`язані з господарською діяльністю ТОВ «ГОЛДЛЕНД - 2018». 
7. п. 51.1 ст.51, п.п. б) п. 176.2 ст. 176 ПКУ, та пп. 2 п. 4, розділу IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 року за №111/26556, із змінами і доповненнями, а саме: - ТОВ «ГОЛДЛЕНД - 2018» несвоєчасно подано до податкового органу Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, зокрема, додатку 4 ДФ «Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору» за І квартал 2022 року, строк подання 10.05.2022, фактично подано 09.08.2022 року; - ТОВ «ГОЛДЛЕНД - 2018» за період з 01.01.2021 по 30.06.2025 до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, зокрема, додатку 4 ДФ «Відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору» за ІІ, ІV квартали 2021 року, ІІ, ІV квартали 2023 року І,ІІ, Ш квартали 2024 року, лютий, квітень, травень 2025 року наданих до контролюючого органу, не включено суми виплачених доходів фізичним особам – працівникам підприємства (ознака « 118» - Надміру витрачені кошти на відрядження або під звіт, ознака « 126» - додаткове благо) згідно наданих до перевірки первинних документів: Наказів на відрядження, Звітів про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, чеків, банківських виписок, суми витрат які зазначені у вищевказаних первинних документах не пов`язані з господарською діяльністю ТОВ «ГОЛДЛЕНД – 2018».
8. п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.2 п. 164.1, п.п. 164.2.11, 164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п.п. 165.1.11 п. 165.1 ст. 165, п.п. 170.9.1, п.п. 170.9.2, п.п. 170.9.3, п.п. 170.9.4 п. 170.9 ст. 170, п. 171.2 ст. 171, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п.п. а) п. 176.2 ст.176 розділу ІV Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами та доповненнями, ТОВ «ГОЛДЛЕНД - 2018» встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2019 по 30.06.2025, в частині надміру витрачених коштів платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки (додаткове благо), витрати яких не пов`язані з господарською діяльністю Товариства на загальну суму 295096,08 грн, в тому числі:
9. п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.2 п. 164.1, п.п. 164.2.11, 164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, п.п. 165.1.11 п. 165.1 ст. 165, п.п. 170.9.1, п.п. 170.9.2, п.п. 170.9.3, п.п. 170.9.4 п. 170.9 ст. 170, п. 171.2 ст. 171, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п.п. а) п. 176.2 ст.176 розділу ІV та п.п. 1.4, 1.6 пункту 16 прим.1 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ, ТОВ «ГОЛДЛЕНД - 2018» встановлено заниження військового збору за період з 01.01.2019 по 30.06.2025, в частині надміру витрачених коштів платником податку виданих на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки (додаткове благо), витрати яких не пов`язані з господарською діяльністю Товариства на загальну суму 36295,41 грн, в тому числі по періодах
10. п. 1 ч. 2 ст. 6 та ч. 5 ст. 8 Закону України від 08 липня 2010 року №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами та доповненнями), в частині заниження єдиного внеску, нарахованого на додаткову базу між сумою мінімальної заробітної плати, яка встановлена законодавством і сумами фактично нарахованої заробітної плати працівникам на загальну суму 736,12 грн, в тому числі за періоди.
ТОВ «ГОЛДЛЕНД-2018» не погодилося з порушеннями, викладеними у висновку акта перевірки від 25.11.2025 № 19420 /14-29-07-02/41649703, та надало до Головного управління ДПС у Миколаївській області заперечення від 02.12.2025 № 0212-01/2025 (вх. ГУ ДПС № 87055/6 від 03.12.2025 року) з проханням здійснити розгляд заперечень у присутності представників ТОВ «ГОЛДЛЕНД-2018». 
За результатами розгляду заперечень ТОВ «ГОЛДЛЕНД-2018» від 02.12.2025 № 0212-01/2025, які надійшли до контролюючого органу 03.12.2025 та зареєстровані за №87055/6 до акта документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ГОЛДЛЕНД-2018» від 25.11.2025 № 19420/14-29-07-02/41649703 внесено зміни, в зв`язку з чим у Висновку акта п.1, п.2, п.3 п.4 викладено в новій редакції, а п. 5 – залишено без змін: 
1. п.44.1, п.44.2 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1 ст. 135 ПКУ, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся на загальну суму 1188076 грн, в тому числі по періодах
2. п.п. г) п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200 ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 755834 грн, у тому числі по періодах
3. п.п. г) п.198.5, п.198.6 ст.198, п.200.1, п.п. в) п.200.4 ст.200 ПКУ, в результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту за червень 2025 року на суму 33090 грн;
4. п.п. г) п.198.5 ст.198 ПКУ, в результаті чого не складено та не зареєстровано податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних в періоді, що перевірявся, на обсяг постачання 5017076,69 грн, крім того ПДВ 779934,58 грн
п. 8. (виключено посилання на п.164.5 ст.164 ПКУ в частині застосування коефіцієнту 1.219152 при визначені суми податку на доходи фізичних осіб від отриманих доходів як додаткове благо та як наслідок - зменшено донараховану в ході перевірки суму податку на доходи фізичних осіб на 53117,26 грн), відповідний пункт висновків акту викладено в новій редакції, а саме: 
« 8. п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.2 п. 164.1, п.п. 164.2.11 п.п. 164.2.17 п. 164.2, п.п. 165.1.11 п. 165.1 ст. 165, п.п. 170.9.1, п.п. 170.9.2, п.п. 170.9.3, п.п. 170.9.4 п. 170.9 ст. 170, п. 171.2 ст. 171, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п.п. а) п. 176.2 ст.176 розділу ІV Кодексу, ТОВ «ГОЛДЛЕНД - 2018» встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2019 по 30.06.2025, в частині надміру витрачених коштів платником податку на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки (додаткове благо), витрати яких не пов`язані з господарською діяльністю Товариства на загальну суму 241978,82 грн, в тому числі:
п. 9. (виключено посилання на п.164.5 ст.164 ПКУ, сума донарахованого в ході перевірки військового збору не змінювалась), відповідний пункт висновків акту викладено в новій редакції:
« 9. п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.2 п. 164.1, п.п. 164.2.11, п.п 164.2.17 п. 164.2, ст. 164, п.п. 165.1.11 п. 165.1 ст. 165, п.п. 170.9.1, п.п. 170.9.2, п.п. 170.9.3, п.п. 170.9.4 п. 170.9 ст. 170, п. 171.2 ст. 171, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п.п. а) п. 176.2 ст.176 розділу ІV та п.п. 1.4, 1.6 пункту 16 прим.1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, ТОВ «ГОЛДЛЕНД - 2018» встановлено заниження військового збору за період з 01.01.2019 по 30.06.2025, в частині надміру витрачених коштів платником податку виданих на відрядження або під звіт та не повернутих у встановлені законодавством строки (додаткове благо), витрати яких не пов`язані з господарською діяльністю Товариства на загальну суму 36295,41 грн, в тому числі по періодах.
Також, у зв`язку з вищевикладеним внесені зміни до Додатку №17 до акту перевірки, який викладено у новій редакції. 
За результатами перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області 23.12.2025 прийняті податкові повідомлення-рішення :
№2623914292406, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб (військового збору) за податковим зобов`язанням в сумі 36295,41 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 8517,42 грн
№2624114292406, яким застосовано штрафі санкції з податку на доходи фізичних осіб в сумі 1020,00 грн;
№2624214292406, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб (військового збору) за податковим зобов`язанням в сумі 241978,82 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 53817,55 грн
№2634914290702, яким застосовано штраф розмірі 5% обсягу постачання в розмірі 176 678 грн 34 коп за не реєстрацію податкової накладної, 
№2635214290702, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 1188076,00 (за податковим зобов`язанням), 242127,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями;
№2635514290702, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 755834,00 грн (за податковим зобов`язанням) та 188958,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом);
№2636014290702, яким застосовано штраф в розмірі 11220,00 грн за неподання і несвоєчасне подання у строки, визначені чинним законодавством, до контролюючого органу за місцем обліку 14 повідомлень про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, або через які провадиться діяльність, за формою № 20 ОПП, 
№2635814290702, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість у розмірі 33090,00 грн.
Також, контролюючим органом прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) Ю-26240 від 19.12.2025 на суму 736,12 грн, рішення №0262432406 від 19.12.2025, яким застосовано штрафні санкції за своєчасно ненарахований єдиний внесок в сумі 368,06 грн
Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення, вимогу і рішення про застосування штрафних санкцій протиправними, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
V. Джерела права і оцінка суду
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.
Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Згідно з пунктом 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема: вести в встановленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2.); подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів (підпункт 16.1.3.); сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4.); подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання (підпункт 16.1.5.).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
При цьому, згідно з вимогами пунктів 44.3 та 44.4 статті 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 року №996-XIV (далі - Закон України №996-XIV):
господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;
первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення;
фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.
Згідно до ст. 3 Закону України №996-XIV, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства.
Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Статтею 9 Закону України №996-XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Тобто, документальному підтвердженню підлягає одна із вищезазначених подій, і якщо дана подія оформлена первинним документом, що містить усі обов`язкові реквізити, визначені ч. 2. ст. 9 Закону України №996-XIV, то дана обставина є належним доказом реальності господарської операції.
Відповідно до вимог п. 1.2 ст. 1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 року за № 168/704, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Положеннями пункту 2.1 зазначеного Положення визначено:
первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення;
господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.
З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.
Щодо висновку контролюючого органу про заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість за рахунок порушення позивачем приписів абзацу «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України з урахуванням вимог підпункту 14.1.36 статті 14 ПК України.
Стосовно висновків акту про не підтвердження використання паливно-мастильних матеріалів в господарській діяльності 
Відповідач стверджує, підприємством не доведено використання в господарській діяльності та не підтвердження відповідними первинними (бухгалтерськими) документами використання списаних паливно-мастильних матеріалів, в результаті чого не нараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість, та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 4710532 грн.
Підставою для висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства в цій частині та, відповідно, однією з підстав для прийняття спірних податкових повідомлень – рішень № 2634914290702 від 23.12.2025, яким застосовано штраф за нереєстрацію податкової накладної на компенсуюче ПДВ, № 2635814290702 від 23.12.2025, яким зменшено від`ємне значення з податку на додатку вартість за червень 2025 року, № 26355114290702 від 23.12.2025, яким визначено зобов`язання з податку на додану вартість і штрафні санкції, слугував факт неможливості підтвердження використання паливно-мастильних матеріалів у господарській діяльності підприємства у зв`язку із ненаданням до перевірки подорожніх листів, тижневих звітів, , журналів обліку пробігу.
Відтак, на думку податкового органу, у періоді, що перевірявся, підприємством здійснювалось безпідставне списання паливно-мастильних матеріалів без мети використання у господарській діяльності підприємства.
Позивач, заперечуючи проти висновків акту в цій частині, зазначив, що форми обов`язкових подорожніх листів були скасовані ще в 2013 році, а ні ПКУ, ні Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не встановлюють обов`язку платника складати саме такі документи для підтвердження використання палива.
Оцінюючи доводи сторін, суд враховує, що відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
За нормами пункту 189.1. статті 189 Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.
Отже, якщо платник податку на додану вартість починає використовувати товари/послуги/необоротні активи, які були попередньо придбані з податком на додану вартість із формуванням податкового кредиту на ці суми, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, то він повинен нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість виходячи із бази оподаткування, визначеної в порядку, передбаченому пунктом 189.1 статті 189 ПК України (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). Для висновку про наявність підстав для нарахування податкових зобов`язань на підставі положень підпункту 198.5 статті 198 ПК України слід встановити факт неоподатковуваного/негосподарського використання товарів (послуг) і необоротних активів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 липня 2024 року у справі №360/4169/21.
При цьому використання придбаних товарів поза межами господарської діяльності є ключовим фактором для застосування положень підпункту «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України.
Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2024 року у справі № 814/476/18.
У постанові від 24 січня 2023 року у справі № 560/7669/21 Верховний Суд сформулював висновок, відповідно до якого, якщо платник податку на додану вартість починає використовувати товари/послуги/необоротні активи, які були попередньо придбані з податком на додану вартість із формуванням податкового кредиту на ці суми, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, то він повинен нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість, виходячи із бази оподаткування визначеної в порядку передбаченому пунктом 189.1 статті 189 Податкового кодексу України (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). Правове регулювання, запроваджене підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України, полягає у тому, що шляхом нарахування податкових зобов`язань вилучається (списується) попередньо сформований податковий кредит. Під час перевірки правильності формування податкового кредиту предметом доказування є обставини, які мали місце на момент віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, а під час вирішення питання виникнення у платника обов`язку, встановленого підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 ПК України, - обставини, які мали місце у періоді виявлення факту припинення використання товару/необоротного активу у власній господарській діяльності платника податків.
Повертаючись до обставин справи суд зазначає, що в матеріалах справи є документи, які підтверджують придбання палива позивачем (додаток № 11 до акту перевірки – арк.справи 51-129, т. 2), картка рахунку № 203 щодо руху пального, щомісячні акти списання палива за кожним транспортним засобом, які містять інформацію про водія, кількість використаного пального, ціну, суму (арк.справи 124, т.4, т. 5, арк.спр.92,т.6). Ці акти підписані комісією позивача.
Не є спірними між сторонами, що транспортні засоби за даними бухгалтерського обліку обліковуються як власні (арк. справи 245, т.1)
Крім того, в якості додатку № 13 до акту перевірки відповідачем складено «Відомості щодо подорожніх листів ТОВ «Голдленд-2018», в якому додатково зазначено дати використання пального в продовж місяця, покази одометра, пробіг, витрати за нормою, витрати фактично, залишок пального при виїзді, залишок при поверненні (арк. справи 139-163, т. 2).
Суд враховує, що основним видом діяльності позивача є оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням, поміж видів діяльності є і такі як: 9.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.
Отже, використання паливно-мастильних матеріалів, серед іншого, узгоджується з видами діяльності позивача.
При цьому, обсяг наданих платником податків до перевірки документів свідчить про те, що використання пального в межах господарської діяльності належно підтверджено.
Водночас, ні за результатами перевірки, під час розгляду справи в суді відповідачем не доведено негосподарське використання позивачем паливно-мастильних матеріалів в сумі 4710532 грн.
Стосовно висновків акту про використання в негосподарській діяльності послуг, отриманих від Товариства з обмеженою відповідальністю «Едем Резорт енд Спа».
Перевіркою встановлено і під час розгляду справи в суді підтверджено, що за актом здачі приймання робіт № 122 від 10.03.2024 позивачем прийнято послуги з проживання в готелі на суму 65400,00, в т.ч. ПДВ – 4278,50 грн, за актом № 567 від 30.10.2024 – послуги з харчування на суму 163652,00 грн, в т.ч. ПДВ – 10687,63 грн, за актом № 31 від 03.01.2025 – послуги з харчування на суму 200000,00 грн, в т.ч. ПДВ – 33333,33 грн, за актом № 59 від 03.01.2025 – послуги з проживання на суму 31990,47 грн, в т.ч. ПДВ – 2084,98 грн, за актом № 674 від 31.12.2024 – послуги з проживання на суму 42493,96 грн, в т.ч. ПДВ – 2779,98 грн, за актом № 136 від 10.03.2025 – послуги з проживання на суму 64640,00 грн, в т.ч. ПДВ – 4186,92 грн, за актом № 46 від 10.03.2025 – медичні послуги на суму 46917,00 грн, в т.ч. ПДВ – 7819,50 грн (арк. 25-45,т.4).
Послуги позивачем оплачені, в тому числі і податок на додану вартість. На суму податку на додану вартість позивачу виписано та зареєстровано податкові накладні, на підставі яких у позивача виникло право на податковий кредит.
Водночас, будь-які належні та допустимі докази використання послуг проживання, харчування та медичних послуг з господарською метою в матеріалах справи відсутні.
Більш того, з наказів позивача № 0403-КОР/2024 від 04.03.2024, № 2110-КОР/2024 від 21.10.2024, №1012-КОР/2024 від 10.12.2024, №2802-КОР/2025 від 28.02.2025 про святкування 8 Березня, Нового року та Дня подяки вбачається, що ці витрати навіть опосередковано не пов`язані з господарською діяльністю позивача як такою.
Зв`язок між святкуванням для зміцнення корпоративного духу і господарськими цілями судом не встановлено.
Отже, оскільки використання послуг з проживання, харчування і медичних послуг у господарській діяльності позивачем не представлено, а судом не здобуто, а відтак у позивача виник обов`язок самостійного нарахування податкових зобов`язань за підпунктом «г» пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідні податкові накладні.
Також, відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Відтак, нарахування позивачу штрафних санкції у розмірі 25% від суми визначеного податкового зобов`язання також є правомірним.
Щодо віднесення до податкового кредиту податкових накладних які мають статус «реєстрацію зупинено»
В ході проведення перевірки контролюючим органом було встановлено, що податкові накладні, виписані постачальником ТОВ «ІНТЕРЛЕГІС» (код 32189280), які мають статус «реєстрацію зупинено», позивачем включено до складу податкового кредиту за лютий 2022 року на суму 5353 грн; березень 2022 року на суму 1986 грн; квітень 2022 року на суму 1650 грн.
Не заперечуючи, що податкові накладні мають зазначений статус, позивач, зокрема, у відповіді на відзив, стверджував, що факт зупинення реєстрації податкових накладних виключає застосування негативних податкових наслідків за відсутності вини платника податків.
Суд вважає, що у відповідача були правові підстави для висновку про порушення позивачем податкового законодавства з огляду на таке. 
Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 Податкового кодексу України. Податкові накладні, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в ЄРПН, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/ розрахунків коригування до таких податкових накладних. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН згідно з пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України перебіг строків, зазначених у пункті 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, переривається на період зупинення реєстрації таких податкових накладних/ розрахунків коригування в ЄРПН (абзац сьомий пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України).
Отже, лише зареєстрована податкова накладна є належною підставою для віднесення суми податку на додану вартість до податкового кредиту, а тому включення позивачем до складу податкового кредиту лютий 2022 року ПДВ на суму 5353 грн; березень 2022 року на суму 1986 грн; квітень 2022 року на суму 1650 грн не ґрунтується на закону.
Таким чином, оцінивши податкові повідомлення-рішення, якими донараховано податок на додану вартість, застосовано штрафні санкції з податку на додану вартість, зменшено від`ємне значення з податку на додану вартість, суд з урахуванням викладених вище висновків вважає, що підлягає визнанню протиправним і скасуванню податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області № 2635814290702 від 23.12.2025, податкове повідомлення-рішення № 2634914290702 від 23.12.2025 в частині нарахування штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 151189,28 грн, № 26355114290702 від 23.12.2025 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за податковими зобов`язаннями 689494,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 172373,50 грн.
Щодо висновків контролюючого органу про протиправне формування операційних витрат.
Стосовно включення до складу витрат сум на відрядження працівників товариства.
Ключовим питанням про порушення податкового обліку у цій частині висновків акту перевірки зводиться до доводів контролюючого органу, що оскільки відсутнє запрошення від контрагента, листування між позивачем та контрагентом, то витрати понесені на відрядження керівника за кордон не є пов`язаними із господарською діяльністю. 
Судом встановлено, що за наказами позивача впродовж в періоду, що був предметом перевірки, працівники позивача, зокрема, директор, начальник відділу збуту неодноразово відряджалися службові відрядження за кордон: м. Болонія (Італія), м. Відень (Австрія), м. Бреганце (Італія), м. Солоники (Греція), до Польщі та Німеччини. Метою відряджень зазначено: для зустрічі з постачальником запчастин до с/г техніки, з приводу підписання контракту купівлі комбайну, відвідування виставки сільгосптехніки для подальшого придбання товарів, ознайомлення з новим брендом сільгосптехніки і т.ін. 
Зазначені накази були надані до перевірки. 
Єдиною підставою формування висновку відповідача про неправомірність включення витрат на відрядження до операційних є те, що контролюючий орган вважає накази керівника позивача недостатніми для зв`язку таких витрат із господарською діяльністю товариства.
З огляду на викладене, суд зазначає, що керівник товариства наділений дискрецією у прийняті рішень в управлінні господарською діяльністю і самостійно визначає необхідність здійснення відрядження для цілей діяльності суб`єкта господарювання.
Суд вважає твердження відповідача про відсутній зв`язок понесених витрат на відрядження керівника товариства необґрунтованими, оскільки ні запити контролюючого органу, ні зміст акту перевірки не містять конкретного переліку необхідних документів, що повинні підтверджувати зв`язок витрат на відрядження працівників товариства із господарською діяльністю.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що первинні документи самі по собі не є єдиною та безумовною підставою для висновку про реальність або нереальність господарської операції, відсутність зв`язку із господарською діяльністю.
Визначений статтею 44 ПК України обов`язок платника вести облік на їх підставі не означає, що відсутність окремих документів автоматично доводить відсутність зв`язку операції із господарською діяльністю.
Вирішальне значення має сукупна оцінка доказів та встановлення реального економічного змісту операції, а також її змісту з урахуванням принципу бухгалтерського обліку превалювання суті над формою.
У разі наявності підтверджень фактичного використання товарно-матеріальних цінностей, основних засобів чи послуг у господарській діяльності, то формальні недоліки оформлення документів, чи відсутність певних документів (запрошення, листування) не є підставою для відмови у формуванні витрат, а витрати визнаються, відповідно до ПСБО 16 у періоді їх здійснення за умови їх зв`язку з господарською діяльністю.
Контрольний орган зобов`язаний довести не лише наявність розбіжностей у звітності чи обліку, але довести причинно-наслідковий зв`язок між такими розбіжностями та заниженням об`єкта оподаткування, або відсутністю певного документа.
Саме по собі відсутність певних документів, які не є обов`язковими, припущення або формальні зауваження без доведення викривлення податкового обліку не є достатньою правовою підставою для донарахування грошових зобов`язань відповідно до статті 77 КАС України.
Контролюючий орган зобов`язаний довести, суми витрат на відрядження здійсненні поза межами господарської діяльності.
Сам факт спору щодо окремих витрат або сумніви у їхній обґрунтованості не є достатньою підставою для позбавлення платника права на формування витрат без встановлення відсутності причинно-наслідкового зв`язку їх понесення поза межами господарської діяльності.
Суд вважає такі висновки акту перевірки в цій частині формальними та необґрунтованими.
Стосовно віднесення до витрат суми представницьких заходів. 
Так, відповідачем поставлено під сумнів пов`язаність з господарською діяльністю представницьких витрат на проведення заходів, які відбулись з 27.11.2020 по 30.11.2020 в с. Татарів Івано-Франківської області, з 01.06.2021 по 04.06.2021 в с. Залізний Порт Херсонської області.
Разом з тим, в матеріалах справи є накази директора підприємства, якими визначено мету цих заходів – ділова зустріч з представниками сільськогосподарських підприємств, пов`язана з рекламою продукції, розширенням роздрібної мережі продажу та партнерських відносин (ар. 89, 107 т. 4)
Програма заходу (арк 108, т.4) передбачала, серед іншого, проведення переговорів щодо перспектив подальшого співробітництва, ознайомлення з товарами та послугами ТОВ «Голдленд-2018».
Перед проведенням заходів позивачем складалися кошториси, а після звіти про їх виконання. 
Таким чином, суд доходить висновку, що представницькі витрати підтверджені належно оформленими первинними документами, які свідчать про їх зв`язок з провадженням господарської діяльності. Відтак, жодних порушень при включенні їх до складу витрат у податковому обліку суд не знайшов.
Стосовно зменшення витрат на вартість паливно-мастильних матеріалів, послуг ТОВ «Едем Резорт енд Спа», використання яких не пов`язано з господарською діяльністю.
Оскільки, при дослідженні правомірності винесення податкових повідомлень-рішень відносно податку на додану вартість, суд вже встановив, що використання паливно-мастильних матеріалів мало господарську мету, а отримані від ТОВ «Едем Резорт енд Спа» - ні, цей висновок має значення і для перевірки правомірності визначення податку на прибуток.
Відтак, суд вважає неправомірним віднесення позивачем до операційних витрат вартість послуг, наданих ТОВ «Едем Резорт енд Спа».
Висновки акту перевірки в цій частині є обґрунтованими.
Отже, податкове повідомлення-рішення № 2635214290702 від 23.12.2025 підлягає визнанню протиправним і скасуванню в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями 1096369,55 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 274092,39 грн.
Щодо порушення оподаткування отриманого фізичними особами «додаткового блага».
Спірним в цій є питання правомірності визначення відповідачем податкових зобов`язань за відрядженнями, участю у корпоративних заходах, які за твердженням контролюючого органу є додатковим благом, що повинно включатися до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
Відповідно пп.14.1.47 п. 14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору (пп. «є»).
Згідно пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді:
а) вартості використання житла, інших об`єктів матеріального або нематеріального майна, що належать роботодавцю, наданих платнику податку в безоплатне користування, або компенсації вартості такого використання, крім випадків, коли таке надання зумовлено виконанням платником податку трудової функції відповідно до трудового договору (контракту) чи передбачено нормами колективного договору або відповідно до закону в установлених ними межах;
б) вартості майна та харчування, безоплатно отриманого платником податку, крім випадків, визначених цим Кодексом для оподаткування прибутку підприємств.
Додатково до винятків, передбачених підпунктом «а» цього підпункту, не вважаються додатковим благом платника податку доходи, одержані у формі та розмірах, що підлягають включенню роботодавцем до собівартості реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, а також кошти, вартість послуг, проживання, проїзду, харчування, спортивного одягу, аксесуарів, взуття та інвентарю, колясок для осіб з інвалідністю, у тому числі які призначені для участі осіб з інвалідністю в фізкультурно-реабілітаційних та спортивних заходах, лікарських та медико-відновлюваних засобів та інших доходів, наданих (виплачених) платнику податку - учаснику спортивних (крім професійного спорту), фізкультурно-оздоровчих заходів, заходів з фізкультурно-оздоровчої діяльності та фізкультурно-спортивної реабілітації, що фінансуються з бюджету та/або бюджетними організаціями, іншими неприбутковими організаціями, внесеними до Реєстру неприбуткових організацій та установ на дату надання таких коштів.
Платниками податку на доходи фізичних осіб відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст.162 ПК України є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела походження в Україні, так і іноземні доходи.
Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 цього Кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу.
Згідно з пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.
Відповідно до п.16-1 Підрозділу 10 Розділу XX ПК України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Згідно із пп.1.7. п.16-1 Підрозділу 10 Розділу XX ПК України, звільняються від оподаткування збором доходи, що згідно з розділом IV цього Кодексу не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у підпунктах 165.1.2, 165.1.18, 165.1.25, 165.1.52 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.
Застосовуючи ці приписи до обставин справи суд зазначає, що для виникнення податкових зобов`язань потрібно, щоб відрядження, корпоративні заходи не були пов`язані з господарською діяльністю.
Враховуючи, що суд вище вже виклав свій висновок, що він не поділяє позицію контролюючого органу про непов`язаність з господарською метою відряджень і представницьких заходів, проведених в с. Татарів, с. Залізний Порт, суд не вбачає за необхідне зупинятись на цьому питанню повторно.
Крім того, суд зауважує, що з аналізу наведених правових норм вбачається, що додаткове благо повинно бути персоніфікованим та пов`язано із конкретною фізичною особою - платником податків, створювати певні вигоди для такої особи, надаватися податковим агентом та бути виражене у формі коштів, матеріальних або нематеріальних цінностях, послугах чи інших видах доходу.
Тобто, під час визначення додаткового блага повинно обов`язково вказуватися фізична особа - платник податків, у якої це благо виникає, та період, у який це додаткове благо виникло.
Відповідно, для нарахування податку на доходи фізичних осіб податковим агентом необхідна персоніфікація отриманого доходу, тобто одержання доходу безпосередньо конкретним платником податку.
Такий персоніфікований підхід застосовується і при нарахуванні військового збору та єдиного внеску з огляду на те, що база оподаткування як військового збору, так і єдиного внеску дорівнює базі оподаткування податком на доходи фізичних осіб, про що зазначено в підпунктів 1.6 пункту 16-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та в частині першій статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно.
В спірному випадку у позивача така ідентифікація відсутня, і відповідачем в ході перевірки не визначено та не ідентифіковано конкретних фізичних осіб, яким позивач і в який саме сумі надавав послуги (зокрема, це стосується отримувачів послуг від ТОВ від «Едем Резорт енд Спа») тобто осіб, у яких виникло додаткове благо.
Проте, такий підхід до визначення податкового зобов`язання контролюючим органом не ґрунтується на нормах Податкового кодексу України.
За таких обставин, об`єкт оподаткування та база оподаткування податком на доходи фізичних осіб відсутні, що свідчить про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень про донарахування позивачеві податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
Отже, підлягають визнанню протиправними та скасуванню податкові повідомлення-рішення і №2623914292406 від 19.12.2025 року, № 2624214292406 від 19.12.2025.
Щодо штрафних санкцій за несвоєчасно подані повідомлення за формою 20ОПП
За результатами перевірки встановлено порушення позивачем пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України, п. 8.5 розділу VІІІ Порядку обліку об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням №1599 від 09.12.2011, що полягало у несвоєчасному поданні повідомлення за формою №20-ОПП про реєстрацію 7 об`єктів оподаткування, об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадилась діяльність та не подання повідомлення за формою №20-ОПП про реєстрацію 7 об`єктів оподаткування, об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадилась діяльність.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.
За правилами, встановленими пунктом 63.3 статті 63 Податкового кодексу України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.
Відповідно до Податкового кодексу України з метою використання єдиної раціональної методики обліку платників податків і зборів у контролюючих органах був розроблений Порядок №1588.
Абзацом другим пункту 1.4 розділу І Порядку №1588 передбачено, що платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцями обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку.
Згідно з пунктом 8.1 розділу VIII Порядку №1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України (пункт 8.2 розділу VIII Порядку №1588).
Повідомлення за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.
Якщо у платника податків відбувається реєстрація, створення чи відкриття об`єкта оподаткування на території адміністративно-територіальної одиниці, де він не перебуває на обліку, то такий платник податків зобов`язаний стати на облік за неосновним місцем обліку у контролюючому органі за місцезнаходженням такого об`єкта у порядку, визначеному розділом VII цього Порядку. (пункт 8.3 розділу VIII Порядку №1588).
Абзацом першим пункту 8.4 розділу VIII Порядку №1588 передбачено, що повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.
У разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в такому самому порядку та строки, як і при реєстрації, створенні чи відкритті об`єкта оподаткування.
Пунктом 117.1 статті 117 Податкового кодексу України встановлено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.
Застосовуючи наведені норми права, Верховний Суд у постановах від 21.07.2020 (справа №826/14197/17), від 11.04.2023 (справа №260/2584/21) дійшов висновку, що платник податків зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою 20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.
В ході розгляду справи позивачем не надано жодного доказу, що детальні відомості, включені відповідачем до додатку № 15 до акту перевірки, щодо несвоєчасного подання і неподання повідомлень за формою 20-ОПП є недостовірними.
Отже, підстави для скасування податкового повідомлення-рішення № 2636014290702 від 23.12.2025 відсутні.
Щодо застосування штрафу за несвоєчасне подання розрахунку 4 ДР
Податковим повідомленням-рішенням № 2624114292406 від 19.12.2025 до позивача застосовано штраф за несвоєчасне подання податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб і утриманого з них податку за І квартал 2022 року (строк подання 10.05.2022, фактично подано 09.08.2022).
Ані в ході перевірки, ані при розгляді справи позивачем не надано доказів недостовірності відомостей про порушення строку подання зазначеної звітності.
Отже, податкове повідомлення-рішення № 2624114292406 від 19.12.2025 є правомірним. 
Щодо донарахування єдиного внеску до мінімальної заробітної плати 
В ході перевірки встановлено, що всупереч вимогам пункту 1 частини 2 статті 6 та частини 5 статті 8 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» позивачем занижено єдиний внесок, нарахований на додаткову базу між сумою мінімальної заробітної плати, яка встановлена законодавством і сумами фактично нарахованої заробітної плати на загальну суму 736,12 грн, в тому числі за періоди: - листопад 2017 року на суму 264,00 грн, - жовтень 2018 року на суму 379,06 грн, - квітень 2019 року на суму 93,06 грн.
Суд зазначає, що заяви по суті позивача не містять обґрунтування незгоди з донарахуванням єдиного внеску (736.12 грн) і застосуванням штрафної санкції розмірі 50% від суми донарахованого єдиного внеску (368.06 грн). 
Розрахунок штрафу позивачем не спростовано.
Не встановлено ознак протиправності цих висновків контролюючого органу і під час розгляду справи в суді.
Таким чином, суд вважає правомірним рішення № 0262432406 від 19.12.2025 і вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.12.2025 № Ю-26240, оскільки позивач не заперечує щодо цього порушення у заявах по суті спору.
Щодо порушення здійснення податкового контролю як підстави позову
Суд відзначає, що посилання на такі порушення, які містяться в позові, є не конкретними, за виключенням твердження про допущену контролюючим органом помилку в наказі про продовження строку перевірки, яку позивач вважає грубою.
Так, документальна планова виїзна перевірка позивача призначена на підставі наказу ГУ ДПС у Миколаївській області від 08.10.2025 № 1373-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ГОЛДЛЕНД-2018», термін проведення перевірки з 29 жовтня 2025 року тривалістю 10 (десять) робочих днів, тобто по 11 листопада 2025 року включно.
В подальшому, користуючись правом, передбаченим абзацем другим пункту 82.1 статті 82 ПКУ, відповідач наказом від 06.11.2025 № 1523-п продовжив строк проведення перевірки.
Відповідач не заперечує, що в наказі № 1523-п допущено помилку в частині зазначення номеру першого наказу про проведення перевірки – замість «№1373-п» зазначено «№373-п».
В позовній заяві не зазначено як така помилка вплинула на права позивача, об`єктивність проведення перевірки, чи спотворила результати перевірки.
Суд погоджується з відповідачем, що помилка носить технічний характер є несуттєвою, не має значення для вирішення спору по суті.
VІ. Висновки суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. 
VІІ. Розподіл судових витрат
Стосовно розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 3 вказаної статті Кодексу при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
В даному випадку позовні вимоги задоволено частково, відтак сума сплаченого судового збору, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача становить 31223,29 грн.
Позивач також просив в адміністративному позові відшкодувати витрати на правничу допомогу, проте ні розрахунку таких витрат, ні доказів їх понесення до суду до стадії судових дебатів не надано. Відтак, підстави для розподілу витрат на правничу допомогу відсутні. 

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдленд-2018" (вул. Перемоги, 47,с-ще Березанка,Миколаївський р-н, Миколаївська обл.,57401 ЄДРПОУ 41649703) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 ЄДРПОУ 44104027) задовольнити частково. 
2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області області №2623914292406 від 19.12.2025 року.
3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області № 2624214292406 від 19.12.2025.
4.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області № 2634914290702 від 23.12.2025 в частині нарахування штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 151189,28 грн.
5.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області № 2635814290702 від 23.12.2025.
6. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області № 2635514290702 від 23.12.2025 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість за податковими зобов`язаннями 689494,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 172373,50 грн.
7. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області № 2635214290702 від 23.12.2025 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями 1096369,55 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 274092,39 грн
8. В іншій частині позову відмовити.
9. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 ЄДРПОУ 44104027) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Голдленд-2018" (вул. Перемоги, 47,с-ще Березанка,Миколаївський р-н, Миколаївська обл.,57401 ЄДРПОУ 41649703) судові витрати в розмірі 31223,29 (тридцять одна тисяча двісті двадцять три гривні 29 коп) грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко