Справа № 278/2279/21

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2026 року     м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК»,  ОСОБА_3  про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частину нерухомого майна, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулась до суду із позовом з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із відповідачем з 2007 до 2021 року. Одночасно просила визнати право власності на спільне майно та здійснити поділ спільного майна подружжя (а.с. 76-80).

Ухвалою суду від 09.09.2021 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 55 том 1).
22.07.2022 ухвалою суду залучено до участі у справі Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (а.с. 109 том 1). Представником банку було спрямовано письмові пояснення (а.с. 138-140 т.1), з яких вбачається, що ОСОБА_2 взяв кредит, у забезпечення таких кредитних зобов`язань було передано в іпотеку спірний будинок. Оскільки відповідачем не було здійснено погашення кредиту, банк вимушений був звернутися до суду. Рішенням у справі №2-215/12 стягнуто заборгованість з ОСОБА_2 на загальну суму 635762,52 грн. В межах виконавчого провадження про стягнення заборгованості виконавчою службою було реалізовано спірний будинок на торгах. 
Ухвалою суду від 13.09.2022 по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с. 220-221).
На виконання ухвали суду надано висновок експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 04.07.2023 (а.с. 57-110 том 2).
Ухвалою суду від 26.10.2023 замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК» а.с. 145 том 2).
Крім того, 12.12.2023 залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_3 (а.с. 155 том 2).
Ухвалою суду від 04.06.2024 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 202 том 2).
Під час судового засідання представник позивача - адвокат Цюпик О.В. підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити.
Від представника відповідача - адвоката Ткачук Т.А. надійшла заява, в якій вказала, що її довіритель визнає позовні вимоги в частині факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу частково, та просить встановити факт проживання із 02.04.2009, та визнає позовні вимоги у частині визнання права власності на половину частки нерухомого майна у повному обсязі (а.с. 65 том 3).
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_3 - адвокат Сірач В.С. просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказав, що вказані кредитні правовідносини та спірність будинку неодноразово були предметами судових спорів. Зауважив, що його довіритель мав бути залученим до розгляду справи саме у якості співвідповідача. 

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , батьками якого вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_5 , батьками якого вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 11).
Із довідок про реєстрацію місця проживання особи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 з 21.05.2020 і по теперішній час. Дані довідки датовані 21.05.2020 (а.с. 12, 13).
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона є знайомою сторін; вказала, що з 2007 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 проживають разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Щодо будівництва будинку пояснила, спочатку були лише стіни у даному будинку, разом його добудовували та проживали із 2007 року. Зазначила, що їй відомо, що позивачка мала квартиру, яку вона продала та вклала отримані кошти у спільний із відповідачем будинок. Як позивач, так і відповідач все життя працювали, та заробляли кошти. Щодо квартири, повідомила, що дана квартира була позивачки та її чоловіка, який помер, точного часу не пам`ятає, десь 2012-2014 роки, проживають у даному будинку і на даний час разом, мають спільних дітей.
Свідок ОСОБА_9 повідомив, що позивач та відповідач знайомі ще із 2006-2007 років, мають двох спільних дітей та проживали як одна сім`я. Щодо спірного будинку повідомив, що сторони вели спільне господарство, відповідач брав кредит, щоб закінчити будівництво вказаного будинку; зазначив, що кошти брались вже коли будинок був готовий на 50%. Кошти у будинок вкладали обидві сторони, разом купували все обладнання та облаштовували вказаний будинок. Зазначив, що позивачка продала квартиру та вклала дані кошти у будинок. Вказав, що із 2021 року у сторін погіршились стосунки через непорозуміння із будинком. Вважає, що позивачка має право на частку у даному будинку. Відомо, що кредитні кошти брались відповідачем у розмірі 55000,00 доларів США, частково повертав ОСОБА_8 , з початку спільного проживання відповідач вже виконував зобов`язання за кредитом. Спільно проживають із 2006 року, вказав, що спочатку жили разом із ним та матір`ю відповідача, станом на 2021 проживали разом.
Відповідно до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 21 СК України).
Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Таким чином, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Показання свідків та спільні світлини самі по собі не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16 (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 712/14547/16 (провадження № 61-44641св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16 (провадження № 61-42601св18), від 18 жовтня 2023 року у справі № 201/11673/20 (провадження № 61-10383св23).
Також факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивача, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може однозначно свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (див. постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15 (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України), і підсумувала, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Отже, під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, суд має установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок їхньої спільної праці.
Критеріями, за якими майну може бути надано статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, відповідно до якої йому може бути надано правовий статус спільної власності подружжя.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.
З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
У постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 6-97цс11 роз`яснено, що для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу у період, протягом якого було придбано спірне майно.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).
У цивільних справах суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Крім того, суд не приймає до уваги визнання відповідачем позовних вимог. Із поданої заяви вбачається, що він визнає вимогу про факт спільного проживання із позивачем з часу набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили, дане рішення було ухвалено 02.04.2009 та визнає вимоги щодо визнання права власності на 1/2 частку даного будинку.
Частиною шостою статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.
До матеріалів справи позивач долучила копії рахунків, товарних чеків, видаткових накладних (а.с. 91-103, 239-250 том 1, а.с. 1-47 том 2), однак дані документи не підтверджують факту оплати коштів саме за спірним будинком, оскільки відсутня адреса та прізвище отримувача певної послуги. 
З копії договору купівлі - продажу квартири, укладеного 15.06.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , вбачається, що позивачка продала квартиру АДРЕСА_2 за ціною 191463,00 грн. Однак суд зазначає наступне: із даного договору вбачається, що позивачка продала вказану квартиру, однак суду не надано підтверджуючих документів, що кошти від реалізації даного майна витрачені на спірний будинок, тому судом дані докази до уваги не приймаються. 
Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що позивач не надав достатніх та достовірних доказів на підтвердження факту спільного проживання з відповідачем однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у вказаний період, протягом якого проводились ремонтні роботи у даному будинку, та наявності у цей період між сторонами відносин, притаманних подружжю, суд дійшов висновку про відмову у встановленні юридичного факту.

Щодо визнання об`єкта спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визнання права власності на вказаний будинок у його 1/2 частці за позивачкою 
Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження від 22.07.2021 року (а.с. 6-9 т. 1), об`єкт незавершеного будівництва за адресою:  АДРЕСА_1 зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 ; на вказаний об`єкт нерухомості накладено арешт та заборону відчуження, оскільки останній передано в іпотеку ВАТ "Райффазен Банк Аваль". 
Станом на 21.05.2007 року та 08.08.2022 року ОСОБА_2 були виготовлені технічні паспорти на вказаний об`єкт нерухомості (а.с. 209-214 т. 1).
Разом із письмовими поясненнями представника АТ "Райффазен Банк Аваль" суду було надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 14.03.2016 року, згідно якої вбачається про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь ПАТ "Райффазен Банк Аваль", виконавчий лист 2-215/12 (а.с. 141 т. 1) та протокол №478317 проведення електронних торгів, які відбулися 04.05.2020 року, щодо майна: предмет іпотеки, об`єкт незавершеного будівництва та земельна ділянка за адресою:  АДРЕСА_1 ; переможець торгів - ОСОБА_3 (а.с. 142 т.1). 

Згідно із висновком експертів за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 04.07.2023 (а.с. 57-110 том 2):
- відсоток будівельної готовності об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку за адресою:  АДРЕСА_1  станом на січень 2007 року становить 36,09%;
- дійсна ринкова вартість об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку за адресою:  АДРЕСА_1 в стані на січень 2007 року, враховуючи відсоток будівельної готовності в цінах на дату проведення дослідження становить 1553133,00 грн;
- відсоток будівельної готовності об`єкта незавершеного будівництва - житлового будинку за адресою:  АДРЕСА_1  станом на червень 2021 року становить 80,62%.  
22.07.2025 року представником ОСОБА_3 - адвокатом Сірачем Г. Є. разом із заявою про закриття провадження у справі надано копію свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Сєтаком В. Я. та посвідчено, що ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка та об`єкт незавершеного будівництва за адресою:  АДРЕСА_1 , відсоток готовності - 89% (а.с. 41 т. 3).  
Відповідно до вимог ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глав 8 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до вимог ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до вимог ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Суд погоджується з позицією представника ОСОБА_3 - адвоката Сірача В. С. про те, що співвідповідачем у даній справі також має бути і його довіритель, з огляду на той факт, що 04.05.2020 року останній придбав спірний будинок на торгах.
Оскільки, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на частку майна у спільній сумісній власності подружжя, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 158, 263-265 ЦПК України, ст. 368 ч. 3 ЦК України, ст. ст. 3 ч. 2, 60, 61, 63, 70 ч. 1, 74 СК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК», ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частину нерухомого майна - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: 
Акціонерне товариство «ОКСІ БАНК», місце знаходження: Львівська область, м. Львів, вул. Газова, 17, ЄДРПОУ 09306278.
ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення складено та підписано 01.05.2026.

Суддя О. М. Дубовік